Ухвала
Іменем України 
15 березня 2021 року
м. Київ
справа № 753/12101/18
провадження № 51-1326 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року  та вирок Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року,
встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року ОСОБА_5  засуджено за ч. 2 ст. 307  КК України, із застосуванням ст. 69  КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного обвинуваченій на праві приватної власності майна. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_5 до призначеного покарання зараховано не відбутий строк покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року та за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного обвинуваченій на праві приватної власності майна. 
Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено  рахувати з 15 лютого 2019 року.
Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 19 лютого 2018 року по 21 лютого 2018 року.
Відповідно до положень ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України  ОСОБА_5 до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року у виді штрафу в сумі 850 грн., яке ухвалено виконувати самостійно.
Вироком Київського апеляційного суду 07 грудня  2020 року змінено вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України.
Виключено із вироку суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфікуючі ознаки - вчинення злочину повторно, та у великому розмірі.
Кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений  ст. 309 КК України.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання – скасовано.
Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Проте, наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Натомість, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанційта не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404,412-414, 420 цього Кодексу.
Крім того, згідно ст. 436 КПК України,  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок апеляційного суду та залишити вирок суду першої інстанції без зміни, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги згідно  ст. 436 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5  залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                      ОСОБА_3