ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/4647/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року в адміністративній справі №340/4647/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,- 

  в с т а н о в и в :

          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
          Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про забезпечення позову.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" №11-13431/14-20-СГ від 23.09.2020 року позивачці на підставі частини 3 статті 136 Земельного кодексу України відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 року №820 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах", земельну ділянку внесено до переліку земельних ділянок, право на яку підлягає продажу на земельних торгах.
          Доказів того, що спірний наказ №11-13431/14-20-СГ від 23.09.2020 року прийнятий на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі №340/45/20 та саме з приводу земельної ділянки, щодо якої раніше був прийнятий наказ №11-9508/14-19-СГ від 18.12.2019 року, скасований судом у справі №340/45/20, матеріали позовної заяви не містять.
          Разом із адміністративним позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення цього позову, в якій просить суд заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, зазначеною позивачкою на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 18.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. Ця заява обґрунтована тим, що під час судового розгляду відповідач може розпорядитись обраною позивачкою земельною ділянкою, надавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність третій особі, а позивачка, отримавши наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, в разі прийняття рішення на її користь, буде позбавлена права на затвердження цього проекту та на передачу їй у власність земельної ділянки з огляду на положення статті 118 Земельного кодексу України. Представник позивачки також зазначив, що з урахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі №340/45/20, оскаржуваний наказ має очевидні ознаки протиправності, оскільки прийнятий з тих самих підстав для відмови, які вже визнані судом незаконними.
          Вирішуючи заву про забезпечення позову та відмовляючи у її задоволенні суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем захід забезпечення позову, шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, не відповідає порушеному праву позивача щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення у власність земельної ділянки, за захистом якого він звернувся до суду із позовом.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;      3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов. 
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:   розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. 
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб – позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, а також повинні відповідати позовним вимогам на забезпечення яких вони заявлені.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач у даній справі звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, адміністративний позов обґрунтований порушенням відповідачем порядку  розгляду та вирішення заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Враховуючи зміст позовних вимог, та підстави звернення позивача до суду з адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений спосіб забезпечення адміністративного позову не відповідає обраному способу захисту порушеного права, оскільки заборона розпорядження земельною ділянкою відповідачем  жодним чином не вплине на дотримання порядку розгляду та вирішення заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
          Більш того, вирішення питання щодо надання зацікавленій особі дозволу на розробку проекту землеустрою, ще не означає безумовної передачі такої земельної ділянки у власність особі в майбутньому, відтак і обмеження у розпорядженні земельної ділянки на даному етапі призведе до покладення на відповідача надмірного тягаря, у вигляді обмежень, що не кореспондується із тим правом та інтересами за захистом яких позивач звернувся до суду.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову покликаний захищати порушені права та оспорювані  інтереси позивача до винесення рішення справи по суті. Між тим, заходи забезпечення адміністративного позову не можуть бути використані як окремий, не пов`язаний із адміністративним позовом, вид зобов`язання, що покладається на відповідача або третіх осіб для досягнення мети, не передбаченої безпосередньо позовними вимогами, оскільки таке їх використання суперечить приписам ст. 150 КАС України. 
Отже, враховуючи те. що скасування наказу відповідача в судовому порядку жодним чином не може бути унеможливлене без забезпечення адміністративного позову у спосіб наведений в заяві позивача, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду. Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову позивачу у спосіб визначений в заяві про забезпечення позову.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку. що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни або скасування – відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року в адміністративній справі №340/4647/20  – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник