ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2021 р.           Справа№ 927/432/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Тарасенко К.В. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 04.02.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про залишення первісного позову без розгляду
у справі №927/432/19 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі:
1. Кабінету Міністрів України
2. Державної служби геології та надр України
до 1. Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті-Мобіл»
3. Приватного підприємства «Гральні системи України»
про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння
за зустрічним позовом Приватного підприємства «Гральні системи України»
до 1. Кабінету Міністрів України
2. Державної служби геології та надр України
про визнання права власності

1. Зміст позовних вимог та заперечень
Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державної служби геології та надр України звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті-Мобіл», Приватного підприємства «Гральні системи України» про:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.11.2007 нерухомого майна, яким є: 1/14 частина об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка,15, а саме: частина нежитлової будівлі літ. «А-3, А-П»: приміщення з підвалу з літ. 2-1 по літ. 2-16 площею 158,50 кв.м, приміщення першого поверху з літ. 1-2 по літ. 1-21, літ. 10а площею 341,40 кв. м, укладений між НАК «Надра України» та ТОВ «Мульті-Мобіл».
- витребування у ПП «Гральні системи України» на користь Кабінету Міністрів України нерухоме майно, яким є: 1/14 частина об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка,15, а саме: частина нежитлової будівлі літ. «А-3, А-П»: приміщення з підвалу з літ. 2-1 по літ. 2-16 площею 158,50 кв.м, приміщення першого поверху з літ. 1-2 по літ. 1-21, літ. 10а площею 341,40 кв. м.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 26.11.2007 між НАК "Надра України" та ТОВ "Мульті-Мобіл" укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до якого НАК "Надра України" продало, а ТОВ "Мульті-Мобіл" придбало нерухоме майно, яким є: 1/14 частина об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка,15, а саме: частина нежитлової будівлі літ. "А-3, А-П": приміщення з підвалу з літ. 2-1 по літ. 2-16 площею 158,50 кв.м, приміщення першого поверху з літ. 1-2 по літ. 1-21, літ. 10а площею 341,40 кв.м. Згідно з договором купівлі-продажу нежилих приміщень від 26.11.2007 ТОВ "Мульті-Мобіл" придбало у НАК "Надра України" спірне майно за ціною 1561307,65 гривень, що, за твердженням прокуратури є меншою за ринкову вартість такого майна. Прокуратура вказує, що водночас 04.12.07. зазначене майно було продано ВАТ Банк "Біг Енергія" за 3.800.000 грн, що удвічі більше суми, яку отримала НАК "Надра України". Прокуратура звертає увагу на п. 5.4 статуту НАК "Надра України" у редакції від 27.09.2000, чинній на час утворення Компанії, що майно, що є державною власністю і передане Компанії у користування та/або управління не підлягає відчуженню. Оскільки оскаржуваний договір нерухомого майна суперечать вимогам ст. ст. 8, 9, 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", статуту НАК "Надра України", ст. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №803, ст. ст. 75, 139, 141, 145 ГК України, він згідно зі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України та ст. 207 ГК України повинен бути визнаний судом недійсним. Також прокуратура зазначає, що оскільки спірне нерухоме майно відчужено без волевиявлення власника - держави в особі Кабінету Міністрів України, особою, яка не мала права на його відчуження, право власності у визначеному законом порядку до наступних набувачів не перейшло, а отже воно підлягає витребуванню у державну власність від останнього набувача - ПП "Гральні системи України". В обґрунтування зазначеної вимоги прокурор, зокрема, посилається на ст.387, ч. 1 ст.388 ЦК України.

2. Обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами
Відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210 та постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2000 №1128, яка прийнята на виконання цього Указу, було утворено Національну акціонерну компанію «Надра України».
Указом Президента України від 14.06.2000 №802 постановлено, зокрема: а) затвердити статут Компанії; б) затвердити персональний склад спостережної ради Компанії, призначити голову, заступників голови та членів правління Компанії; в) забезпечити формування статутного фонду Компанії. З цією метою, у тому числі затвердити перелік державного майна, яке передається в користування Компанії для забезпечення її діяльності.
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2000 за №1273, яка прийнята на виконання Указу, зобов`язано Фонд державного майна України:
- передати до статутного фонду Національної акціонерної компанії «Надра України» майно підприємств згідно з додатком 3 з наступним їх перетворенням у дочірні підприємства Компанії;
- установити, що 100 відсотків акцій Національної акціонерної компанії «Надра України» закріплюються у державній власності. Відчуження цих акцій з державної власності, використання для формування статутних фондів будь- яких підприємств та передача в заставу не допускається.
У подальшому спільним наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 08.05.2001 № 176 та НАК «Надра України» від 15.05.2001 № 21 «Про передачу ДГП «Чернігівнафтогазгеологія» до складу НАК «Надра України» та його майна до статутного фонду Компанії» затверджено акт передавання-приймання майна ДТП «Ченігівнафтогазгеологія» до статутного фонду НАК «Надра України».
Згідно з актом приймання-передавання Державного геологічного підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» до складу НАК «Надра України» без дати №1, Мінекоресурсів України передає, а НАК «Надра України» приймає до складу Компанії Державне геологічне підприємство «Чернігівнафтогазгеологія» як цілісний майновий комплекс разом з основними фондами, в тому числі з об`єктами жилсоцкультпобуту, переліченими в висновку експерта про вартість оцінюваних необоротних активів підприємства, іншими необоротними активами, оборотними активами, в тому числі об`єктами незавершеного виробництва, грошовими коштами, витратами майбутніх періодів, тощо відповідно до статей передавального балансу підприємства, який складено з урахуванням переоцінки необоротних активів підприємства.
Надалі рішенням Чернігівської міської ради від 20.11.2006 № 311 «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості, відновлення загублених правовстановлюючих документів, заміну ідеальних частин між співвласниками в загальному користуванні житловими будинками» вирішено оформити свідоцтва про право власності, у тому числі НАК «Надра України» на лабораторні корпуси та гараж по вул. Шевченка, 15, м. Чернігів.
На підставі зазначеного рішення 25.12.2006 Виконкомом Чернігівської міської ради видано свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 682891, згідно з яким власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 15, є НАК «Надра України», форма власності державна.
Згідно з витягом із протоколу засідання правління НАК «Надра України» від 23.11.2007 № 33 вирішено погодити проект договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих по вул. Шевченка, 15 у м. Чернігів, між НАК «Надра України» та ТОВ «Мульті-Мобіл».
Між НАК «Надра України» та ТОВ «Мульті-Мобіл» 26.11.2007 укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до якого НАК «Надра України» продало, а ТОВ «Мульті-Мобіл» купило нерухоме майно, яким є: 1/14 частина об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка, 15, а саме: частина нежитлової будівлі літ. «А- 3, А-П»: приміщення з підвалу з літ. 2-1 по літ. 2-16 площею 158,50 кв. м, приміщення першого поверху з літ . І-2 по літ. І-21, літ. 10а площею 341,40 кв. м. Відповідно до п.5 Договору продаж майна вчинено за узгодженою вартістю 1 561 307, 65 гривень.
04.12.2007 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Мульті-Мобіл» та ВАТ Банк «БІГ Енергія», спірне майно відчужено ВАТ Банк «БІГ Енергія» за 3 800 000 гривень.
Надалі ВАТ Банк «БІГ Енергія» 16.12.2010 уклало договір купівлі- продажу з ПП «Гральні системи України», на підставі якого право власності на спірне нерухоме майно перейшло до ПП «Гральні системи України».
Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження № 42016000000003659 від 15.06.2017 №905/7-24, складеним Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість, проданого за договором купівлі-продажу від 26.11.2007, майна станом на 26.11.2007 становила 3383803,00 гривень.
23.10.2018 Генеральна прокуратура України звернулась до Кабінету Міністрів України з листом №17/7/2-32796-14 та до т.в.о. голови Державної служби геології та надр України з листом №17/7/2-32793-14, в яких прокуратура просила надати інформацію, підтверджену копіями відповідних документів, щодо прав держави на майно НАК «Надра України», переданого до статутного фонду компанії під час її утворення, планів розміщення акцій компанії, затверджених засновником - Кабінетом Міністрів України, рішень засновника про оплату акцій НАК «Надра України». А також, прокуратура просила надати копії актів з оцінки вартості майна цілісних майнових комплексів, в тому числі ДГП «Чернігівнафтогазгеологія».
Секретаріат Кабінету Міністрів своїм листом №21409/0/2-18 від 09.11.2018 у відповідь на лист Генеральної прокуратури, повідомив про відсутність у Секретаріаті Кабінету Міністрів зазначеної інформації.
Разом з тим, Державна служба геології та надр України відповіла на лист Генеральної прокуратури України та надала запитувану інформацію.
23.05.2019 Генеральна прокуратура повідомила позивачів, що Генеральною прокуратурою України  подається до суду позов в інтересах держави  в особі Кабінету Міністрів України та Дергеонадр України до НАК «Надра України», ТОВ «Мульті-Мобіл», ПП «Гральні системи України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, витребування майна з чужого незаконного володіння. 

3. Зміст ухвали місцевого суду
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 залишено без розгляду первісний позов Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державної служби геології та надр України до Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Мобіл", Приватного підприємства "Гральні системи України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Приймаючи вказану ухвалу про залишення первісного позову без розгляду, місцевий господарський суд, виходив з того, що про звернення до суду прокурор повідомив позивачів 23.05.2019, в яких вказав «повідомляю, що Генеральною прокуратурою України подається до суду позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державної служби геології та надр України до Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Мобіл", Приватного підприємства "Гральні системи України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння», та направив до суду позовну заяву  24.05.2019. Отже, після повідомлення позивачів прокуратурою про звернення до суду, у позивачів не було жодного дня для, зокрема, звернення до суду з відповідним позовом.
Крім того, суд зазначив, що в запитах, на які посилається прокурор в обґрунтування належного повідомлення позивачів відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», не викладено та не конкретизовано самих порушень та їх суті, не вказано чітко об`єктів державної власності, приватних структур на користь яких, за твердженням прокуратури, такі об`єкти були незаконно відчужені, тобто не надано жодної інформації відповідно до якої позивачі мали б змогу дійти висновків про те, які конкретно інтереси держави, ким і щодо якого об`єкту та суб`єкту були порушені, що дало б змогу уповноваженим особам призначити перевірку фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинити дії для виправлення ситуації шляхом подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Заступник Генерального прокурора звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №927/432/19 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для розгляду заяви, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що слід розрізняти встановлені положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вимоги щодо інформування уповановаженого органу про виявлені порушення інтересів держави та вимоги вказаної статті про повідомлення органу про звернення до суду із позовом з метою представництва інтересів держави в суді. Дані юридичні факти є різними за своєю правовою природою. Зазначене підтвердила і Велика Палата у своїй постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Водночас, на адреси Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України Генеральною прокуратурою України неодноразово надсилались запити щодо обставин незаконної приватизації державної власності, а також неодноразово зазначалось про порушення прав інтересів держави. Проте, уповноважені органи за наявності інформації про порушення вимог законодавства при відчуженні державного майна, заходів для призначення перевірки фактів порушення законодавства, вчинення дій з метою виправлення ситуації не вчинялись.
Отже, приймаючи оскаржувану ухвалу суд допустив довільне трактування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а враховуючи бездіяльність позивачів і права прокурора, передбачені ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді є єдиним правильно обраним способом їх захисту.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги
У своєму відзиві на апеляційну скаргу приватне підприємство «Гральні системи України»  заперечило проти доводів скаржника, обґрунтовуючи тим, що прокурором не дотримано порядку, визначеного ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» перед зверненням до суду з відповідним позовом.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом
В листопаді 2020 року Заступник Генерального прокурора звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №927/432/19 та направити справу до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №927/432/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 поновлено Заступнику Генерального прокурора пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №927/432/19, відкрито апеляційне провадження у справі №927/432/19, розгляд призначено на 17.12.2020.
У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. з 14.12.2020 у відпустці, справу передано на повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.12.2020 у справі №927/432/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 справу №927/432/19 прийнято до провадження визначеним складом суддів, розгляд справи призначено на 21.01.2021.
У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, справу передано на повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.01.2021 у справі №927/432/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 справу №927/432/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора на 04.02.2021.
У судове засідання 04.02.2021 з`явилися представники прокуратури, Кабінету Міністрів України, Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» та Приватного підприємства «Гральні системи України».
Представники Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті-Мобіл» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представники прокуратури, Кабінету Міністрів України у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про залишення первісного позову без розгляду у справі №927/432/19, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Представники Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» та Приватного підприємства «Гральні системи України» у судовому засіданні також надали суду свої пояснення по справі в яких заперечили проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Представники відповідачів, вважають скаргу необґрунтованою та безпідставною, просили суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

7. Джерела права й акти їх застосування
Закон України «Про прокуратуру»
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч.4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Закон України «Про Кабінет Міністрів України»
Відповідно до пп.6 п.1 ст. 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до основних завдань Кабінету Міністрів України належить, в тому числі, здійснення управління об`єктами державної власності відповідно до закону.
Згідно з абз. 4 п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об`єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб`єктам господарювання; подає Верховній Раді України пропозиції стосовно визначення переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.
Відповідно до абз. 3 п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює контроль за додержанням законодавства органами виконавчої влади, їх посадовими особами, а також органами місцевого самоврядування з питань виконання ними делегованих повноважень органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, може утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати відповідно до закону державні господарські об`єднання, підприємства, установи та організації, зокрема для здійснення окремих функцій з управління об`єктами державної власності. Кабінет Міністрів України затверджує положення та статути державних господарських об`єднань, підприємств, установ та організацій, розмір асигнувань на їх утримання і граничну чисельність працівників, призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників і заступників керівників, застосовує до них заходи дисциплінарної відповідальності (ч.1 ст. 24 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. №1174 «Про затвердження Положення про Державну службу геології та надр України»
Згідно з пп. 29 п. 4 Положення Державна служба геології та надр України здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держгеонадр.

Господарський процесуальний кодекс України 
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

8. Позиція апеляційного суду
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Заступника Генерального прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Подібний правовий висновок викладено також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).
Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначає неналежне здійснення компетентним органом захисту інтересів, прокурор повинен довести, а суд перевірити дотримання процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (попереднє повідомлення компетентного органу про намір звернутись до суду). У такому випадку прокурор набуває процесуального статусу сторони.
Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19) (пункти 33, 34), на яку посилається прокурор.
Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.02.2021 по справі №902/536/20.
Однак, як свідчить зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у даній справі, суд на підставі наданих прокурором доказів дійшов протилежних висновків стосовно дотримання прокурором встановленого вказаними приписами порядку.
Так, переглядаючи рішення місцевого суду на підставі наявних у справі доказів, колегією суддів встановлено такі обставини:
- 17.11.2017 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42017000000004200 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 233 КК України, про що внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
- 23.10.2018 Генеральна прокуратура України звернулась до Кабінету Міністрів України та до т.в.о. голови Державної служби геології та надр України з листами, в яких прокуратура просила надати інформацію, підтверджену копіями відповідних документів, щодо прав держави на майно НАК «Надра України», переданого до статутного фонду компанії під час її утворення, планів розміщення акцій компанії, затверджених засновником - Кабінетом Міністрів України, рішень засновника про оплату акцій НАК «Надра України». А також, прокуратура просила надати копії актів з оцінки вартості майна цілісних майнових комплексів, в тому числі ДГП «Чернігівнафтогазгеологія»;
- Секретаріат Кабінету Міністрів України у відповідь на лист Генеральної прокуратури повідомив про відсутність у Секретаріаті Кабінету Міністрів зазначеної інформації;
- Державна служба геології та надр України відповіла на лист Генеральної прокуратури України та надала запитувану інформацію.
Проте, ні Кабінетом Міністрів України, як власником спірного державного  майна, переданого до статутного фонду НАК «Надра України», ні Фондом  державного майна України, як центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері приватизації, жодних рішень про зміну його правового режиму та приватизацію до цього часу не приймалось. Ні Кабінет Міністрів України, ні Державна служба геології та надр України не вжили жодних заходів щодо перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Колегія суддів не погоджується з твердженням місцевого господарського суду, що в означених запитах від 23.10.2018 не надано жодної інформації відповідно до якої позивачі мали б змогу дійти висновків про те, які конкретно інтереси держави, ким і щодо якого об`єкту та суб`єкту були порушені, що дало б змогу уповноваженим особам призначити перевірку фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинити дії для виправлення ситуації шляхом подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення, оскільки зазначене спростовується самими запитами, в яких витребовувалась інформація щодо прав держави на майно НАК «Надра України», переданого до статутного фонду компанії під час її утворення та зазначалось про кримінальне провадження. 
Тим більше, що виходячи зі змісту ст. 2 та ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», п. 4 Положення про Державну службу геології та надр України та в силу вимог ст. ст. 55, 220 Кримінального процесуального кодексу України позивачі мали можливість та час для проведення відповідних перевірок, вжиття відповідних заходів та звернення з клопотанням про залучення їх у якості потерпілих у кримінальному провадженні №№42017000000004200 від 17.11.2017, а також для звернення з відповідним позовом до суду.
Отже, наявні матеріали справи свідчать, що у даному випадку протягом тривалого часу має місце бездіяльність компетентного органу і, оскільки повноважний орган був повідомлений прокурором та знав, з моменту, коли дізнався про порушення інтересів держави, але достатніх ефективних заходів для захисту та відновлення порушеного права не вчинив, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а тому порушення інтересів держави відповідачем не усунуто. Надані прокурором докази в сукупності достеменно свідчать, що позивачі не бажали здійснювати захист інтересів держави шляхом звернення з позовом до суду.
Крім того, дотримуючись вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру України» 23.05.2019 Генеральна прокуратура України повідомила позивачів, що прокурором подається до суду позов в інтересах держави  в особі Кабінету Міністрів України та Держгеонадр України до НАК «Надра України», ТОВ «Мульті-Мобіл», ПП «Гральні системи України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.
За висновком колегії суддів, наявні матеріали справи та встановлені судом обставини підтверджують правильність доводів скаржника про існування всіх необхідних умов для представництва прокурора інтересів держави у даній справі, з огляду на доведення бездіяльності органу, уповноваженого на захист порушених інтересів держави, а також дотримання встановленого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» порядку здійснення представництва в суді. 

9. Висновки апеляційного суду
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом необґрунтовано залишено позовну заяву прокурора без розгляду. Ухвала суду першої інстанції від 22.10.2020 підлягає скасуванню, а заява Приватного підприємства «Гральні системи України» про залишення позовної заяви Заступника Генерального прокурора без розгляду - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ: 
1. Апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про залишення первісного позову без розгляду у справі №927/432/19 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про залишення первісного позову без розгляду у справі №927/432/19 скасувати.
3. Матеріали справи №927/432/19 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст. ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
                                                                                  Повний текст підписано 03.03.2021 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                К.В. Тарасенко