КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
11 лютого 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/17217/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3385/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого - Левенця Б.Б.
  суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.
  за участю секретаря судового засідання - Гребнєва Є.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рибака М.А., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про зобов`язання вчинити дії, -
 
в с т а н о в и в :
 
У червні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив  зобов`язати АТ «Агропросперіс Банк» надіслати вкладнику ОСОБА_1 копію рішення Правління № 21 від 06 липня 2018 року щодо дострокового розірвання Договору № 055820 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 квітня 2018 року уклав з відповідачем Договір № 055820 банківського вкладу із щомісячною виплатою процентів та строк 12 місяців. Проте 10 липня 2018 року відповідач достроково розірвав договір, про розірвання договору не повідомив та копію рішення не надіслав. Позивач направляв відповідачу звернення про надання рішення про дострокове розірвання договору, проте така вимога не була виконана відповідачем. Рішенням Шевченківського районного суду міста від 13 листопада 2018 року визнано неправомірними дії відповідача щодо розірвання договору № 055820 від 05 квітня 2018 року і зобов`язано відповідача вчинити дії щодо належного виконання умов договору. Разом з тим рішення суду відповідачами не було виконано. Вважає, що згідно ст. 171, 172, 302 ЦК України має право вимагати від відповідача інформацію щодо обставин прийняття 06 липня 2018 року членами Правління АТ «Агропросперіс Банк» рішення № 21 від 06 липня 2018 року про дострокове розірвання укладеного договору банківського вкладу (а.с. 1-2).
У відзиві на позовну заяву член Правління АТ «Агропросперіс Банк» - ОСОБА_2 зазначив, що позивач не є клієнтом АТ «Агропросперіс Банк», оскільки договір банківського вкладу було припинено та рахунок закрито. Вказував, що банк повідомив позивача про дострокове розірвання договору банківського вкладу листом від 09 липня 2018 року № 24-900. Рішення правління становить банківську таємницю та не є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тому не може бути надано позивачу. Також посилався на те, що позивачем не надано доказів його належного звернення до відповідача та відмови відповідача у наданні копії рішення Правління № 21 від 06 липня 2018 року (а.с. 25-29).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Агропросперіс Банк» про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано АТ «Агропросперіс Банк» надіслати ОСОБА_1 копії рішення Правління № 21 від 06 липня 2018 року щодо дострокового розірвання Договору № 055820 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року. Стягнуто з АТ «Агропросперіс Банк» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 62-65).
Не погодившись з рішенням районного суду, 09 грудня 2020 року член Правління АТ «Агропросперіс Банк» - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 69-82).
В апеляційній скарзі зазначав, що позивач не надав доказів того, що він є вкладником та/або клієнтом АТ «Агропросперіс Банк», тому на нього не розповсюджуються положення ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», що передбачає надання інформації клієнтам банку. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач належним чином повідомив позивача про дострокове розірвання договору банківського вкладу. Зазначав, що рішення правління не є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тому не може бути надано позивачу. Вважає що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки мав застосувати ст. 40 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 202, ст. 598 ЦК України та відмовити у задоволенні позову. Звернув увагу на те, що окремого рішення правління щодо розірвання договору з позивачем не існує, оскілки відповідно до порядку денного на засіданні правління було вирішено й інші питання, які містять конфіденційну, службову інформацію та банківську таємницю. Суд неправильно застосував п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», оскільки розкриття банківської таємниці не є підставою та предметом позову у цій справі, а суд не мав права самостійно змінювати предмет та підставу позову та задовольняти позов з посиланням на цю норму. Крім того,  позивачем не надано доказів його належного звернення до відповідача та відмови відповідача у наданні копії рішення Правління № 21 від 06 липня 2018 року. Також вказував, що суд першої інстанції безпідставно звільнив позивача від сплати судового збору, оскільки він не є споживачем, та не вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
У судовому засіданні представник АТ «Агропросперіс Банк» - Бойко А.В. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 до суду неприбув, прочас тамісце розгляду справи був сповіщений під особистий підпис, тобто належним чином, про що у справі є докази (а.с. 112-116).
Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 квітня 2018 року між ПАТ «Агропросперіс Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний», відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває вкладнику-рахунок для обліку строкових коштів НОМЕР_1 та приймає на зберігання грошові кошти, надалі - вклад на строк 12 місяців з 05 квітня 2018 року по 05 квітня 2019 на умовах цього договору (а.с. 9-11).
Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3. договору, розміщення коштів на рахунок відбувається шляхом переказу коштів з поточного рахунку вкладника у ПАТ «АП Банк» на рахунок. Сума вкладу становить 197 000,00 грн.
Згідно з п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Листом від 09 липня 2018 року за вих. № 24-900 ПАТ «Агропросперіс Банк»  повідомив ОСОБА_1 про припинення ділових відносин, розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року та закриття рахунків у відповідності до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII. Повідомлено, що у разі неявки в банк до 20 липня 2018 року для отримання розміщених коштів на вкладному рахунку, договір № 055820 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року буде розірвано, кошти будуть обліковуватися в банку без нарахування відсотків (а.с. 58).
В електронному повідомленні ПАТ «Агропросперіс Банк» від 11 липня 2018 року на виконання листа Національного банку України серед іншого повідомлено, що на підставі отриманих документів від ОСОБА_1 06 липня 2018 року Правлінням банку відповідно до частини першої ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» прийнято рішення відмовитися від подальших ділових відносин, шляхом дострокового розірвання укладених договорів з ОСОБА_1 , а також з іншими особами, на ім`я яких він відкрив рахунки (а.с. 15).
16 липня 2018 року та повторно 20 липня 2018 року позивачем було направлено відповідачу скаргу та заяву з вимогою надіслати копію рішення про дострокове розірвання договору № 055820 від 05 квітня 2018 року та копії документів, на підставі яких було прийняте таке рішення (а.с. 13-14).
Разом з тим, відповідачем не було надано позивачу копій документів, на підставі яких було прийняте рішення про розірвання договору.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у справі № 761/28762/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року, визнано дії ПАТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05 квітня 2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 - неправомірними. Зобов`язано ПАТ «Агропросперіс Банк» вчинити дії щодо належного виконання умов договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року та договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05 квітня 2018 року (а.с. 17).
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.
У ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
Статтею 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що  клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків; інформацію, обов`язковість надання якої передбачена законом.
Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
У цій справі правовідносини між сторонами виникли з договору № 055820 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року, за яким ОСОБА_1 є споживачем банківських послуг та має право отримувати будь-яку інформацію щодо умов договору, зокрема підстав припинення (розірвання) договору банківського вкладу.
В електронному повідомленні від 11 липня 2018 року ПАТ «Агропросперіс Банк» на виконання листа Національного банку України повідомив, що на підставі отриманих документів від ОСОБА_1 06 липня 2018 року Правлінням банку у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» прийнято рішення відмовитися від подальших ділових відносин шляхом дострокового розірвання укладених договорів з ОСОБА_1 в день звернення до банку, закрити депозитний рахунок на його ім`я (а.с. 15).
Цих обставин представник апелянта - Бойко А.В. в апеляційному суді не заперечував, зокрема, що 06 липня 2018 року правлінням Банку розглядались певні питання, серед інших в порядку денному і щодо договору банківського вкладу із ОСОБА_1 , а рішення правління було оформлене протоколом № 21, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 125-126).  
Врахувавши встановлені по справі обставини і докази, колегія суддів погодилась з висновком районного суду, що на вимогу позивача ОСОБА_1 , як сторони договору банківського вкладу від 05 квітня 2018 року, Банк мав надати копію рішення про розірвання цього договору. 
Доводи апеляційної скарги, що окремого рішення правління щодо розірвання договору з позивачем не існує, оскільки відповідно до порядку денного на засіданні правління було вирішено й інші питання, які містять конфіденційну, службову інформацію та банківську таємницю колегія суддів відхилила з огляду на те, що позивач просив надіслати копію рішення Правління банку № 21 від 06 липня 2018 року щодо дострокового розірвання Договору № 055820 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року, а щодо іншої частини рішення, яка містить інформацію з обмеженим доступом, у т.ч. щодо інших клієнтів Банку та питань, позивач вимог не заявляв. 
Враховуючи наявність у позивача, як клієнта банку, лише інформації про прийняте рішення Правлінням банку від 06 липня 2018 року щодо розірвання з ним договору банківського вкладу, позивачем обрано вірний спосіб захисту.
Посилання апелянта на те, що позивач не є клієнтом банку та між ними відсутні договірні відносини спростовуються рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у справі № 761/28762/18, яким визнано дії ПАТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05 квітня 2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 - неправомірними та зобов`язано ПАТ «Агропросперіс Банк» вчинити дії щодо належного виконання умов цих договорів (а.с. 17).
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, у т.ч.: на письмовий запит відповідної фізичної особи (п. 1 ч. 1 ст. 62 вищевказаного Закону); за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 вищевказаного Закону). 
Врахувавши наведене, колегія суддів відхилила доводи апелянта про помилкове застосування районним судом вищевказаної норми матеріального права.
Посилання апелянта, що резолютивна частина містить зобов`язання відповідача надіслати «копії рішення» замість «копію рішення» як просив позивач, цих висновків не спростовує та може бути вирішено районним судом в порядку ст.. 269 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 березня 2018 року по справі № 761/24881/16-ц, порушені права споживача можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
З огляду на вказане, оскільки позивач є споживачем банківських послуг, тому звільнений від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням його прав.
На підставі ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.
 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 12 лютого 2021 року. 

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець
 
                                                                                                          В.М. Ратнікова
 
                                                                                                          О.В. Борисова