Ухвала
іменем України 
10 березня 2021 року
м. Київ
Справа № 653/148/18
Провадження № 51- 4556 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2020 року,
в с т а н о в и в:
На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просить переглянути у касаційному порядку вищевказане судове рішення щодо нього. Крім того, засуджений порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2020  року.
Враховуючи зазначені у касаційній скарзі ОСОБА_4 обставини для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення щодо нього, колегія суддів вважає, що цей строк підлягає поновленню.
Як убачається з касаційного провадження, касаційної скарги та долученого до неї судового рішення,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Октябрського районного суду м. Іваново від 4 травня 2017 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року, зміненою ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16  травня 2019 року, приведено у відповідність із законодавством України вищевказаний вирок Російської Федерації щодо ОСОБА_4 . 
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2020 року ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ним ухвала апеляційного суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що містить невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ухваленою з істотним порушенням вимог кримінального закону. На думку засудженого, суд апеляційної інстанції не навів переконливих мотивів для обґрунтування відмови у задоволенні його апеляційної скарги, а при вирішенні питання про міру покарання не в повному обсязі врахував відомості про його особу та всі пом`якшуючи обставини. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщоз касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до приписів ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2)  скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Окрім того, системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що нововиявленими обставинами є виявлені після завершення розгляду кримінального провадження в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій обставини, які мають такі ознаки:
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
З оскаржуваного судового рішення вбачається, що апеляційний суд правильно погодився з рішенням суду першої інстанції, який відмовив у відкритті  провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами. 
Так, місцевий суд виходив і з того, що за правилами, передбаченими главою 34 КПК України, за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише рішення, якими закінчився розгляд кримінального провадження по суті, і таким рішенням є вирок суду іноземної держави. Ухвала ж Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року, якою вирок іноземної держави приведено у відповідність до законодавства України, не є тим рішенням, яким закінчений розгляд справи по суті, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження про перегляд вказаної ухвали за заявою ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами.
При цьому апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, надав на них мотивовану відповідь, навів докладні мотиви прийнятого рішення і в ухвалі зазначив підстави, з яких визнав їх необґрунтованими. 
Зокрема, колегія суддів апеляційної інстанції наголосила на тому, що главою 34 КПК України визначено, що перегляду за нововиявленими обставинами підлягають не всі судові рішення, а лише ті, якими завершується розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції. 
Апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, на підставі аналізу норм, передбачених ст. 459, ч. 2 ст. 464 КПК України, та з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року у справі №  522/14170/17 та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 573/1306/18, зазначив, що ОСОБА_4 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, фактично викладає свою незгоду із вироком суду іноземної держави, посилаючись на те, що він не має нести кримінальну відповідальність за цим вироком, оскільки є потерпілим у провадженні за фактом торгівлі людьми, яке розслідується на території України.
При цьому, заявляючи вимогу про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року, якою вирішувалося питання про приведення вироку іноземної держави у відповідність до законодавства України, засуджений наводив доводи про неправильність самого вироку іноземної держави, неповноту судового розгляду під час розгляду кримінальної справи судом Російської Федерації та вказував на незаконність свого засудження. Отже, фактично його доводи зводилися до незаконності та необґрунтованості вироку іноземної держави.
Крім того, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що в межах розгляду клопотання про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи, новий вирок щодо особи не ухвалює, покарання не призначає, а лише визначає статтю кримінального закону, якою передбачена відповідальність законодавством України за злочин, вчинений засудженим на території іншої держави, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. Втручання у вирок суду іноземної держави суперечить вимогам ст. 610 КПК України та ст. 10 Конвенції про передачу засуджених осіб. А статтею 612 КПК України визначено, що будь-які питання пов`язані з переглядом вироку суду іноземної держави, вирішуються судом держави, в якій ухвалено вирок.
Й оскільки ухвала судді Генічеського районного суду від 22 лютого 2018 року не відноситься до рішень, які можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, суддя відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 , у відповідності з вимогами, передбаченими ст. 459, ст. 464 КПК України.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду правильно погодилася із висновком судді першої інстанції про те, що ухвала суду, якою вирішувалося питання про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, не є тим остаточним рішенням, яким завершено кримінальне провадження по суті обвинувачення.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, апеляційний суд, залишаючи ухвалу судді Генічеського районного суду Херсонської області від 13 січня 2020  року без змін, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                           ОСОБА_3