ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року 
м. Київ
справа №825/298/16
касаційне провадження №К/9901/14602/18
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС (далі - Митниця) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 (головуючий суддя - Пилипенко О.Є., судді - Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» (далі - Товариство) до Митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС (далі - митний пост),  Чернігівської митниці ДФС визнання протиправними, скасування рішень та карток,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Товариство звернулось до суду із позовом до Митниці, у якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2015 № 102040000/2015/000224/1, від 14.08.2015 № 102040000/2015/000228/1, від 25.08.2015 № 102040000/2015/000230/1, від 28.08.2015 № 102040000/2015/000231/1, від 08.09.2015 № 102040000/2015/000243/1, від 11.09.2015 № 102040000/2015/000249/1, від 15.09.2015 № 102040000/2015/000252/1, від 28.09.2015 № 102040000/2015/000258/1, від 30.09.2015 № 102040000/2015/000259/1, від 08.10.2015 № 102040000/2015/000263/1, від 23.12.2015 № 102040000/2015/000328/1; скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040000/2015/05228, № 102040000/2015/05232, № 102040000/2015/05234, № 102040000/2015/05235, № 102040000/2015/05247, № 102040000/2015/05253, № 102040000/2015/05256, № 102040000/2015/05262, № 102040000/2015/05263, № 102040000/2015/05267, № 102040000/2015/0533.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалось на те, що для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подано відповідачу належні документи, передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. Такі документи ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, яка підлягає сплаті продавцю, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно вимогам чинного законодавства, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Серед таких документів відсутні будь-які розбіжності та відповідач не мав до них жодних зауважень, крім того, відповідачем, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості, без достатніх правових підстав витребувано у позивача додаткові документи, що на думку позивача є порушенням  положень Митного кодексу України. Складові митної вартості за умовами контракту включені в ціну, що підлягає сплаті за товар, тому обґрунтовано не додавались та не підтверджувались при визначенні митної вартості. Відповідачем не вказано які саме складові, вартісні показники чи числові значення заявленої митної вартості є непідтвердженими та які саме документи не подано позивачем. Також зі змісту оскаржуваних рішень відповідача вбачається, що при здійсненні митного оформлення, відповідач не посилався на пов`язаність сторін контракту, як на причину відмови в застосуванні першого методу визначення митної вартості товарів, не стверджував про її вплив на ціну оцінюваних товарів та не надавав позивачу письмового обґрунтування щодо впливу пов`язаності на ціну оцінюваних товарів. Формальне посилання в рішеннях відповідача на факт пов`язаності контрагентів не спростовує правильність визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом та не може свідчити про неможливість застосування даного методу. При цьому, зміст спірних рішень не відповідає вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України, в них відсутнє належне обґрунтування коригування митної вартості, а вказані відповідачем підстави суперечать положенням частини шостої статті 54 Митного кодексу України  та не стосуються основних документів та відомостей, які містять числові значення митної вартості. Тому, відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) та скориговано заявлену митну вартість. При цьому, факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше ним чи іншими особами за вищою вартістю, покладаючись при цьому лише на загальну назву товару, без врахування інших характеристик сам по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.  

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 10.03.2016 у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Митницею було доведено правомірність прийнятих рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні впуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, тоді як Товариством не доведено обґрунтованість визначення митної вартості товару за основним методом, оскільки декларантом документально не підтверджено вартісні показники складових митної вартості та не доведено, що вартість товарів є близькою до однієї з операцій, яка здійснювалась одночасно або майже одночасно та відповідає одному з критеріїв, зазначеному в пунктах 1-3 частини вісімнадцятої  статті 58 Митного кодексу України, необхідному для визначення митної вартості товарів за першим методом при продажу товарів між пов`язаними особами, за встановленого факту не надання Митниці документів в повному обсязі при продажу товарів між пов`язаними особами.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 24.05.2016 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким позов задовольнив: визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2015 № 102040000/2015/000224/1, від 14.08.2015 № 102040000/2015/000228/1, від 25.08.2015 № 102040000/2015/000230/1, від 28.08.2015 № 102040000/2015/000231/1, від 08.09.2015 № 102040000/2015/000243/1, від 11.09.2015 № 102040000/2015/000249/1, від 15.09.2015 № 102040000/2015/000252/1, від 28.09.2015 № 102040000/2015/000258/1, від 30.09.2015 № 102040000/2015/000259/1, від 08.10.2015 № 102040000/2015/000263/1, від 23.12.2015 № 102040000/2015/000328/1; визнав протиправними та скасував картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040000/2015/05228, № 102040000/2015/05232, № 102040000/2015/05234, № 102040000/2015/05235, № 102040000/2015/05247, № 102040000/2015/05253, № 102040000/2015/05256, № 102040000/2015/05262, № 102040000/2015/05263, № 102040000/2015/05267, № 102040000/2015/0533.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що позивач для оформлення товару за першим методом (за ціною контракту) надав усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, а Митниця не довела неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту. Також суди виходили з того, що у разі відсутності письмових обґрунтувань Митниці про те, що продавець і покупець пов`язані між собою особи і ці відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, необхідно вважати, що такі взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів. 

Митниця оскаржила рішення суду апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 07.09.2016 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки: декларантом на додатковий запит Митниці не надано у повному обсязі всіх додаткових документів для підтвердження митної вартості, що вимагались Митницею; відповідно до частини двадцятої статті 58 Митного кодексу України порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1-3 частини вісімнадцятої статті 58 цього Кодексу, здійснюється за ініціативою декларанта та уповноваженої ним особи; надані декларантом документи не доводять, що існуючий взаємозв`язок між Товариством та постачальником не вплинув на ціну товару. 

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін з підстав того, що: по спірних поставках Митниця послалась лише на сам факт пов`язаності Товариства та його контрагента, проте не навів жодних обґрунтувань, що це вплинуло на ціну товару, що за законом не є підставою для неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару; в матеріалах справи відсутні докази, що вказують на те, що Митниця намагалась повідомити Товариство про необхідність доведення відсутності впливу та дійсно мав обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозвязок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість; листом від 29.04.2016 продавець також підтвердив, що ідентичний (подібний) товар не продається в Україні іншим непов`язаним покупцям, що вказує на відсутність у декларанта можливості на момент митного оформлення показати порівняння операцій відповідно до частини вісімнадцятої статті 58 Митного кодексу України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 18.01.2021 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 19.01.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що на підставі контракту № 001/11 від 06.12.2010 (далі - контракт), укладеного між British American Tobacco Western Europe Commercial Trading Limited (продавцем) та Товариством (покупцем), позивач імпортує товар в кількості та асортименті, що визначаються додатками до контракту (п.1.1. контракту).

У період з серпня по грудень 2015 року на підставі додатків від 10.02.2015 № 57, від 24.02.2015 № 59, від 14.07.2015 № 65 до контракту Товариство імпортувло фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози з вкрапленням активованого вугілля, вкриті сигаретним папером), потрійні вугільні фільтропалички, діаметром 6,62 мм, а всього 11 поставок.

Відповідно до додаткового договору від 30.03.2015 №17 до контракту продавець постачає товари на умовах DAP у м. Прилуки, Україна. Всі ризики на товар переходять до покупця відповідно до умов DAP. Оплата товару проводиться в Евро шляхом банківського переказу грошових коштів після митного оформлення товару в Україні протягом 30 днів з кінця місяця, яким був датований рахунок-фактура (п.6.1 із змінами від 08.01.2014 №8).

Після прибуття кожної поставки на митну територію України позивач звертався до митного поста Митниці для здійснення митного оформлення імпортованого товару. Митна вартість кожної поставки була визначена Товариством за основним методом - за ціною контракту (вартістю операції).

Одночасно, з митною декларацією Товариством по кожній поставці товару були подані до митного органу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 001/11 від 06.12.2010 з додатками №57, №59 та №65, додатковими договорами №17 та №18 та змінами №1, №2, №6, №7, №8, №9, №14, №15 та №18; рахунки-фактури (інвойси) з перекладом; повідомлення головного бухгалтера щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надання інформації щодо оплати за ідентичні товари; інші додаткові документи, що супроводжували поставку товару: міжнародні товарно-транспортні накладні, пакувальні листи, документи санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю.

Додатково до основних документів Товариством було подано лист-калькуляцію та експертні висновки від 11.03.2015 №  ПК-37 та від 17.02.2015 №  ПК-26.

В свою чергу, Митницею направлено на адресу Товариства електронні повідомлення, в яких вказано, що за даними, які заявляє декларант у митних деклараціях, сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) пов`язані між собою, перевірити документально відсутність впливу взаємозв`язку на ціну не є можливим. Запропоновано надати до митного органу інформацію про рівень митної вартості наявну у декларанта з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості.

При цьому, по поставках 3-11 Митницею були також направлені електронні повідомлення, відповідно до яких митним органом було витребувано у Товариства додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а по поставкам 10-11 - виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На підтвердження заявленої митної вартості товару Товариством додатково надано інформацію середньорозрахункової вартості подібних товарів при імпорті в Україну (сайт ДФС України) і цінову інформацію про рівень митної вартості, що є в наявності.

За результатом проведеного митного контролю Митниця відмовила у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до яких визначила митну вартість товарів із застосуванням резервного методу:  від 04.08.2015 № 102040000/2015/000224/1, від 14.08.2015 № 102040000/2015/000228/1, від 25.08.2015 № 102040000/2015/000230/1, від 28.08.2015 № 102040000/2015/000231/1, від 08.09.2015 № 102040000/2015/000243/1, від 11.09.2015 № 102040000/2015/000249/1, від 15.09.2015 № 102040000/2015/000252/1, від 28.09.2015 № 102040000/2015/000258/1, від 30.09.2015 № 102040000/2015/000259/1, від 08.10.2015 № 102040000/2015/000263/1, від 23.12.2015 № 102040000/2015/000328/1.

Підставою для коригування митної вартості товарів Митниця зазначила те, що: декларантом не було документально підтверджено вартісні показники складових митної вартості та не показано, що вартість товарів є близькою до однієї з операцій, яка здійснювалась одночасно або майже одночасно та відповідає одному з критеріїв, зазначеному в пунктах 1-3 частини вісімнадцятої  статті 58 Митного кодексу України, необхідному для визначення митної вартості товарів за першим методом при продажу товарів між пов`язаними особами.

Також, митним постом були складені картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № 102040000/2015/05228, № 102040000/2015/05232, № 102040000/2015/05234, № 102040000/2015/05235, № 102040000/2015/05247, № 102040000/2015/05253, № 102040000/2015/05256, № 102040000/2015/05262, № 102040000/2015/05263, № 102040000/2015/05267, № 102040000/2015/05332, якими було відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, положеннями частини сьомої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною дванадцятою статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частин тринадцятої - п`ятнадцятої статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, в силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції було встановлено, що Товариство подало усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору (контракту). Крім того, судом також встановлено, що позивачем включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено числові значення усіх складових митної вартості товарів, підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості товарів, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів, зокрема: стосовно неналежності як доказу експертних висновків від 17.02.2015 № ПК-26 та від 11.03.2015 № ПК-37 та про недоліки представлених прайс-листів, оскільки в силу вимог Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Чернігівська регіональна торгово-промислова палата є спеціалізованою організацією, яка має встановлені законом повноваження на проведення експертиз вартості товарів та складання за їх результатами відповідних висновків, а прайс-лист є документом довільної форми, що має додатковий інформативний характер, та не є обов`язковим (виключним) документом, який підтверджує митну вартість товару; стосовно взаємопов`язаності Товариства та British American Tobacco Western Europe Commercial Trading Limited і впливу такої пов`язаності на вартість товару, то враховуючи положення частин дванадцятої - п`ятнадцятої  статті 58 Митного кодексу України, якими, зокрема, визначено, що у разі відсутності обґрунтування митним органом впливу цієї обставини на ціну товару, вважається, що такі не вплинули на ціну оцінюваних товарів, то відповідно вказані посилання Митниці є також необґрунтованими, оскільки в жодному з направлених на електронну адресу електронних повідомлень митним органом не наведено обґрунтувань щодо наявності підстав вважати, що відносини, які склалися між позивачем та продавцем товару, вплинули на ціну товару.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що Товариства одночасно з митними деклараціями в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а також наявні у Товариства документи згідно з частиною третьою цієї статті, тоді як Митниця не довела, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1), а також не надала Товариству письмових обґрунтувань того, що на ціну оцінюваного товару мав вплив той факт, що продавець і покупець є пов`язаними між собою особами. 

Таким чином, доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016- без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова