КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
26 січня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 2604/9276/12
провадження № 22-ц/824/866/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),
суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.
за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.
 
учасники справи:
 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»
заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 
 
на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року у складі судді Чех Н.А.
 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус»в особі представника Семченкова Н.С. звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В обґрунтування заяви зазначав, що 08 вересня 2012 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №2604/9276/2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором №83/П/64/2007-840 від 11 жовтня 2007 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 158 396,76 грн та судового збору у розмірі 1 583,97 грн на користь ПАТ «КБ «Надра». 
На примусове виконання рішення суду видано виконавчі листи. 
05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79736ПВ, згідно якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями кредитного договору №83/П/64/2007-840 від 11 жовтня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус». 
У зв`язку з указаним, просив змінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» правонаступником - ТОВ «ФК «Інвест Хаус». 
Окрім того, зазначив, що оригінали вищевказаних виконавчих листів за договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не було передано, а також вони відсутні у первісного стягувача, що свідчить про їх втрату. Додав, що відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження щодо даних боржників відсутні, заборгованість не погашена.
Звернув увагу, що в банку розпочато процедуру ліквідації, що також вплинуло на факт втрати виконавчих листів та відповідно пропущення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
На підставі викладеного, просив видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для їх пред`явлення.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року заяву задоволено. 
Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у справі №2604/9276/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікати виконавчих листів по рішенню Дніпровського районного суду               м. Києва від 28 вересня 2012 року, ухваленого у справі №2604/9276/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів (дублікат) по справі №2604/9276/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, 02 грудня 2020 року представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував, що заміна сторони виконавчого провадження після закінчення виконавчого провадження неможлива.
Уважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив саму лише відсутність у первісного стягувача оригіналу виконавчого документа щодо ОСОБА_2 із втратою ним вказаного виконавчого документа. При цьому, виконавчий лист відносно ОСОБА_2 було пред`явлено до виконання банком і виконавче провадження було закінчено 28 липня 2016 року.
Вказує на те, що ПАТ «КБ «Надра» не зверталося із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, а отже матеріали справи не містять доказів втрати вказаного виконавчого документа.
Зауважує, що оскільки у 2014 році ПАТ «КБ «Надра» було відмовлено у поновленні строку на пред`явлення виконавчого документа, первісний кредитор на момент укладення договору про відступлення права вимоги вже позбувся права пред`явити виконавчий документ до виконання та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не могло набути цього права.
Таким чином, уважає, що для ТОВ «ФК «Інвест Хаус» є обов`язковою обставина пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання без поважних причин та є таким, що відбувся, факт закінчення виконавчого провадження з цієї причини.
Інші учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.
Представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Встановив, що обставини справи свідчать про втрату виконавчих документів та наявність підстав для видачі їх дублікатів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, оскільки рішення суду не виконано до цього часу.
Проте, колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що 28 вересня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2604/9276/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №83/П/64/2007-840 від 11 жовтня 2007 року, яким стягнуто з відповідачів солідарно борг у розмірі 158 396,76 грн та судовий збір у розмірі 1 583,97 грн. 
Рішення набуло законної сили.
ТОВ «ФК «Інвест Хаус», звертаючись до суду, просило, зокрема, замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра», в особі ліквідатора, та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL2N79736ПВ, згідно умов якого товариство отримало право вимоги за кредитним договором № 83/П/64/2007-840 від                       11 жовтня 2007 року.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2  ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16).
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (Постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10).
Зважаючи на положення статті 512 ЦК, 442 ЦПК та 15 Закону України «Про виконавче провадження», а також висновки Верховного Суду, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження є безпідставними.
Таким чином, зважаючи на те, що ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору №GL2N79735 від 05 березня 2020 року відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 кредитним договором №83/П/64/2007-840 від 11 жовтня 2007 року та поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.
Щодо вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». 
При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують  на безпосереднє унеможливлення або  ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
З матеріалів справи вбачається, що у липні 2013 року ПАТ «КБ «Надра» зверталось до суду із заявою про видачу виконавчих листів.
Згідно копій виконавчих листів, останні було видано 20 липня 2014 року (т. 1 а.с. 56-57).
У листопаді 2014 року ПАТ «КБ «Надра» зверталось до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання (т. 1 а.с. 52-66).
В обґрунтування заяви банк посилався на те, що в ПАТ «КБ «Надра»  строком на один рік з 10 лютого 2009 року по 10 лютого 2010 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Під час проведення повторної інвентаризації справ у сейфах Управління претензійно-позовної роботи по кредитам із забезпеченням ДПАРБ ПАТ «КБ «Надра»  було виявлено виконавчі листи, строк пред`явлення до виконання яких минув, що підтверджується наказом Голови Правління ПАТ ПАТ «КБ «Надра»  №674 від 27 грудня 2012 року. За результатами службового розслідування було звільнено начальника відділу супроводження виконання судових рішень Управління претензійно-позовної роботи по кредитам із забезпеченням ДПАРБ ПАТ «КБ «Надра» Коваленко О.Ф .
Також зазначив, що причиною пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання є велика кількість справ за позовами ПАТ «КБ «Надра», що знаходяться в різних судах м. Києва та Київської області.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року заяву ПАТ «КБ «Надра» задоволено та поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів №2604/9276/12 (2/2604/3761/12) до виконання.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Ухвала суду набрала законної сили.
Апеляційний суд виходив з того, що позивач мав реальну можливість подати заяву про отримання виконавчих листів та отримати їх. Доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у період з липня 2013 року по листопад 2014 року (дата подання заяви) ПАТ «КБ «Надра» у розпорядження суду не надав.
Так, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2012 року по справі № 2604/9276/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 09 жовтня 2012 року.
На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV).
Статтею 22 Закону №606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду від                  28 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 09 жовтня 2012 року, сплив 10 жовтня 2013 року.
З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчих документів на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2012 року сплив ще до набуття 05 березня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у ПАТ «КБ «НАДРА» прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у даній справі.
Таким чином, під час продажу ПАТ «КБ «НАДРА» права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 банк вже втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання. А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду від 28 вересня 2012 року було пропущено ще первісним кредитором.
До того ж, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що обов`язковою умовою видачі дублікатів виконавчих документів є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 дійдено правового висновку, згідно якого якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Зважаючи на те, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не набуло права пред`явлення виконавчих листів до виконання у цій справі, оскільки первинний кредитор втратив таке право ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів.
Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин та положень закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, щодо наявності правових підстав для поновлення ТОВ «ФК «Інвест Хаус» строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих документів.
Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи заяву в частині вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали в цій частині з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.
В іншій частині ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3  - задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року в частині задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - відмовити.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
Повне судове рішення складено «26» січня 2021 року.

 
           Головуючий                                                                        В.А. Кравець

Судді                                                                                        О.Ф. Мазурик

                                                                                                              Л.Д. Махлай