Єдиний унікальний номер 234/18009/19 
Номер провадження 22-ц/804/683/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03 березня 2021  року                                                                                                                     м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Сухоручко Ю.О. в місті Краматорську Донецької області, в справі номер 234/18009/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, покладених на нього кредитним договором, станом на 31.08.2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 22511,66  грн, з яких: заборгованість за кредитом – 215,42 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом – 15585,96 грн, заборгованість за пенею та комісією – 5400,20 грн, заборгованість по штрафам (фіксована частина) – 250,00 грн, заборгованість по судовим штрафам (процентна складова) – 1060,08 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_2 .
В травні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з уточненою позовною заявою  до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитом спадкодавця, обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що 18 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є правонаступником померлого ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість на дату смерті ОСОБА_2 в розмірі 1893,18 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 215,42 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом – 227,56 грн, заборгованість за пенею 1390,00 грн, заборгованість за комісією – 60,20 грн.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк»,  подав  апеляційну скаргу, 
в якій просив скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Судом першої інстанції невірно зазначено, що реєстрація відповідача за адресою проживання померлого боржника не є безумовним доказом того, що відповідач є особою, яка відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину.
Суд не звернув уваги, що відповідач ОСОБА_1 є сином спадкодавця (боржника за кредитним договором), на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкрдавцем та протягом встановленого законом строку не заявив відмову від спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 18 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом подачі анкети-заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 10).
З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та анкети-заяви вбачається, що встановлена базова відсоткова ставка за кредитом в розмірі 1,9% в місяць (а.с. 10, 11).
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/  (а.с. 12-17).
Відповідно до актового запису про смерть №90 від 11 січня 2013 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).
З  листа  державного  нотаріуса  Першої   краматорської   державної   нотаріальної   контори 
Уварової Г.І. від 13.02.2020 року вбачається, що згідно з інформаційною довідкою №59399848 зі спадкового реєстру від 13.02.2020 року відкрито спадкову справу 06.07.2013 року №531/2013 рік щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 – ОСОБА_2 . Заява про прийняття спадщини на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , надійшла від сина спадкодавця – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37). 
Згідно з постановою державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2020 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що архів Першої краматорської державної нотаріальної контори до 2001 року зданий на зберігання до Донецького обласного Державного нотаріального архіву в місті Донецьку, який на теперішній час знаходиться на непідконтрольній території (а.с. 94).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості  заявлених позовних вимог.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
Згідно з  ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 цього Кодексу).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною другою статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Положеннями ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом  одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.  
Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом подачі анкети-заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідно до актового запису про смерть №90 від 11 січня 2013 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З листа державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. від 13.02.2020 року вбачається, що згідно з інформаційною довідкою №59399848 зі спадкового реєстру від 13.02.2020 року відкрито спадкову справу 06.07.2013 року №531/2013 рік щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 – ОСОБА_2 . Заява про прийняття спадщини на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , надійшла від сина спадкодавця – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно з постановою державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2020 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.  
Отже, враховуючи положення частини 1 статті 1282 ЦК України, а саме те, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог щодо одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна. 
Проте, відсутність таких даних є підставою для відмови у задоволенні позову. 
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Доводи апеляційної скарги, зокрема про безпідставність посилання судом першої інстанції на практику Верховного Суду, є необґрунтовані, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що були предметом дослідження в суді першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.

Суддя: