Апеляційне провадження № 22-ц/824/4786/2021
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року                                                                                             м. Київ
Унікальний номер справи 752/1103/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,
учасники  справи:
заявник -                               ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:           Мірчанський старостинський округ Радомишльського району Житомирської області,
                                               Радомишльська міська рада Житомирської області,
                                               Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області,
                        розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , 
                        на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену  20 січня 2021 року в приміщенні судупід головуванням судді Кахно І.А.,-
 
  В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник заявника подав до суду апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження за заявою, суд не в повній мірі з`ясував та вивчив обставини у справі, а висновок про наявність спору про право не відповідає вимогам, заявленим у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.
Відмовляючи у відкритті провадження суд не звернув увагу на те, що він звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки у спадкодавиці,  окрім заявника, на його переконання, відсутні інші спадкоємці, які мають право та одночасно претендують на майно. 
З огляду на що, вважав, що справа має розглядатися в порядку окремого провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України учасниками справи не подано.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Від ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність у зв`язку з епідеміологічною ситуацією, апеляційну скаргу підтримали, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає  розгляду справи.
Датою ухвалення рішення суду у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи є дата складення повного тексту судового рішення (ч.5 ст. 268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення  в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку, визначений в частині першій статті 315 ЦПК України.
Так, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом (ч.ч. 2-3 ст. 293 ЦПК України).
При цьому, згідно ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.                              
Звертаючись до суду, заявник просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заявлених ОСОБА_4 вимог вбачається спір про право, а тому такі вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлення факту проживання однією сім`єю заявник обґрунтовує необхідністю довести, що він фактично прийняв спадщину після смерті своєї троюрідної сестри, оскільки доглядав за нею та постійно проживав з померлою однією сім`єю.
Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5, від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.                                              
Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.                                                                            
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявник просив встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем і встановлення такого факту пов`язано з оформленням спадщини, тобто існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні. 
Судом першої інстанції також правильно зазначено, що заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою про захист своїх прав із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і  спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.                                                                                
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач
 
Судді: