ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р. 	Справа № 520/8343/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.11.20 року по справі № 520/8343/18
за позовом      ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області            
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду через свого представника із заявою, поданою в порядку статті 382 КАС України, в якій просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили, звіт про виконання судового рішення від 08.11.2018 року по справі №520/8343/18.
В обґрунтування заяви вказав, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року справі № 520/8343/18 має зобов`язальний характер, є невиконаним в частині виплати позивачу суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою та відповідачем не надано доказів вжиття певних заходів, направлених на його виконання у вказаній частині.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у задоволенні заяви позивача в порядку ст. 382 КАС України по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії   - відмовлено.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що з часу набрання законної сили рішенням суду і до сьогоднішнього дня ГУПФУ не надано жодного платіжного документу як доказу, що підтверджує здійснення позивачу виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, окрім цього ГУПФУ не вчинило жодних належних дій, направлених на виконання судового рішення, саме в частині виплати позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01,01.2018 року. Натомість ГУПФУ, всупереч чинному законодавству всіма засобами уникає повного належного виконання судового рішення.
Позивач зауважує, що витяги з ПВП ДКГ не є платіжними документами, не підтверджують Факту виконання судового рішення в частині виплати позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії, отже не є належними та допустимими доказами на виконання рішення суду в частині виплати позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії, тому в силу ст.73.74 КАС України не повинні братися до уваги судом.
Окрім цього матеріали справи не містять жодних доказів відсутності грошових коштів у ГУПФУ для виконання рішення суду без надмірних затримок, чи будь-яких інших належних доказів на підтвердження невиконання рішення суду з поважних причин.
Позивач звертає увагу, що ГУПФУ не виконало зазначене рішення в повному обсязі, а саме не здійснило позивачу виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01,2018 р. однією сумою.
Відповідач систематично ухиляється від виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 р. по справі №520/8343/18 в повному обсязі, шо підтверджується матеріалами справи та постановою державного виконавця про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2020 у зв`язку з невиконанням зазначеного рішення в повному обсязі. Бездіяльність ГУПФУ на виконання рішення суду, яка полягає у невиконанні рішення суду в частині виплати позивачу виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. однією сумою і стала підставою для звернення із заявою про встановлення судового контролю.
На думку позивача, матеріалами справи підтверджені обставини, які свідчать про існування протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не виплаті позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. однією сумою, яка нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 р. по справі №520/8343/18. Отже рішення суду відповідачем залишається невиконаним.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року позов задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018 року протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію у розмірі, якій обчислено з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р., здійснивши виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених платежів, однією сумою. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).
Вказане рішення набрало законної сили та видано виконавчі листи.
Матеріалами справи підтверджено, що старшим державним виконавцем 22.02.2019 року було відкрито виконавче провадження № 57457272 з примусового виконання виконавчого листа по справі №520/8343/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.02.2019, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі, якій обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, здійснивши виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.
Боржнику було встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
У зв`язку з невиконанням останнім рішення суду у повному обсязі, старшим державним виконавцем 27.08.2019 винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100 грн. та повторно зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
З огляду на невиконання боржником вимог державного виконавця, останнім на боржника накладено штраф в сумі 10200 грн., відповідно до постанови про накладення штрафу від 18.11.2019.
28.02.2020 року відповідно до пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем в межах ВП №58457272 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника.
З доказів наданих сторонами, судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 58457272 від 28.02.2020 не оскаржувалась.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що на даний час зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, вже є недоцільним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
В силу положень ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Так, з матеріалів справи вбачається, твердження позивача про невиконання відповідачем в повному обсязі рішення суду, що полягає у невиплаті йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, яка нарахована йому на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року, спростовується витягами з ПВП ДКГ наданими відповідачем до своїх заперечень.
Нарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за період з 01.01.2018 року по 28.02.2019 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року позивачем не оскаржено та не заперечуються самі суми нарахування.
Певні процедурні питання в рамках примусового виконання рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" не мають жодного відношення до встановлення судового контролю, а є самостійними правовідносинами між стягувачем та відповідним органом ДВС.
Позивачем надано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.03.2019 року №600/0-14 з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду", проте, рішення по справі № 520/8343/18 не містить в собі висновків про незастосування до спірних правовідносин названої постанови КМ України.
Примусове виконання судових рішень входить до повноважень виконавчої служби, а умисне невиконання судових рішень є кримінальним правопорушенням які розслідуються правоохоронними органами.
Таким чином, на даний час зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, є вже недоцільним.
Також, колегія суддів звертає увагу, що ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю подану, подану у відповідності до ст. 382 КАС України.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача поданої в порядку ст. 382 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року по справі № 520/8343/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі № 520/8343/18 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва