ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4150/20                                                Головуючий суддя І інстанції Єжов В.А.
Провадження № 33/818/287/21                                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 лютого 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Огієнка Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Огієнка Б.С. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 - 

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1983 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
       Постановою встановлено, що 27 червня 2020 року о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , на порушення вимог п. 2.9А ПДР України, керував транспортним засобом – автомобілем марки «Volкswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння та біля будинку № 24 по вул. Мереф`янське шосе в м. Харкові був зупинений працівниками Національної поліції, огляд на стан сп`яніння, у встановленому порядку проводився в закладі охорони здоров`я. Згідно результатів огляду водій керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

       В апеляційній скарзі захисник Огієнко Б.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та він були присутніми у всіх судових засідання суду першої інстанції, а в постанові зазначено, що вони не прибули в судове засідання. Клопотань про розгляд справи без їх участі вони до суду першої інстанції не направляли. Суд не врахував відомості письмових пояснень ОСОБА_1 , які останній надав до суду. Працівники поліції транспортний засіб не зупиняли, а ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем. Вказує на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. Посилається на те, що в акті медичного огляду в графі «20» зазначено, що « .. факт вживання наркотичних речовин не виявлено». Зазначає, що працівниками поліції не проведено огляд ОСОБА_1 на місці події з використанням технічних засобів, а направлено відразу до медичної установи. В матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Посилається також на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений через 5 днів після, нібито, скоєного правопорушення, що вказує на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП.

       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
       В судове засідання в суд апеляційної інстанції з`явився захисник ОСОБА_1 – адвокат Огієнко Б.С., який повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду справи, однак на цей час перебуває за межами м. Харкова та вважав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .
       Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Огієнка Б.С. без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Огієнка Б.С., який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.
       Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, захисник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
       Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
       Вказуючи про незаконність та протиправність дій працівників поліції при складанні протоколу, захисник не надає будь-яких доказів щодо оскарження цих дій. Більш того, захисник ґрунтує свої доводи щодо незгоди з рішенням на своїх суб`єктивних оціночних твердженнях щодо фактичних обставин події, що зафіксована у протоколі. Натомість вся сукупність відомостей, що є наявними в матеріалах цієї справи свідчить про наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком мед. закладу.
       З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі. 
Відповідно до відомостей зафіксованих на відеозаписі (арк. 7) вбачається, що цей протокол складався у присутності ОСОБА_1 , якому працівниками поліції були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України, а також передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 не висловлював зауважень працівникам поліції стосовно незаконності складання протоколу.
Крім того, посилання захисника на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАп є необґрунтованим.
Відповідно до вимог цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.
Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 27.06.2020 року о 15.10 год.
Відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 3) медичний огляд ОСОБА_1 лікарем наркологом проведено 27.06.2020 року о 16.50 год.
Безпосередньо висновок складено лікарем 02 липня 2020 року.
Таким чином працівники поліції в день складення висновку лікарем наркологом, а саме 02.07 2020 року, отримавши цей висновок, в присутності ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії службової особи, яка складала цей протокол, в порядку передбаченому КАС України, ОСОБА_1 оскаржувалися, що унеможливлює будь-які посилання про незаконність дій.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії працівників поліції під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , відповідали вимогам чинного законодавства, а твердження захисника щодо незаконності дій працівників поліції розцінюється як спосіб захисту.
Крім того, відповідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 27.06.2020 року перебував у стані наркотичного (канабіоїди), за результатами лабораторного дослідження.        
Крім того, в судове засіданні в суд апеляційної інстанції викликався працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення – поліцейський ОСОБА_3 .
В судове засідання поліцейський ОСОБА_3 не з`явився, однак надав свої пояснення, відповідно до яких, екіпажем 2202 ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) 27.06.2020 року в м. Харкові Мерефянськое шосе, 24 отримали виклик на службовий планшет «Хуліганство». Прибувши на місце виклику було виявлено двох водіїв, які повідомили, що в них стався конфлікт на дорозі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . На запитання ви дійсно є водіями транспортних засобів, вони відповіли «Так». В ході спілкування у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Volкswagen», були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук. Водіям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку в (КНП ХОР ОНД) у лікаря нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, на що останні погодились. Водії пройшли огляд в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку та вручено повідомлення. У водія ОСОБА_7 результат негативний, а у водія ОСОБА_1 – позитивний. 02.07.2020 року в присутності водія було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАп п.2.9А ПДР України на підставі висновку КНП ХОР «ОНД» (перебуває у стані наркотичного сп`яніння).
В судове засідання за ініціативою суду апеляційної інстанції викликався інший учасник інциденту, який стався на Мерефянському Шосе, 24 за участю ОСОБА_1 – ОСОБА_6 .
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 повідомив, що влітку 2020 року він керував своїм транспортним засобом «Opel» по Мерефянському шосе, а водій який рухався поруч з ним, який керував автомобілем «Volкswagen» почав «підрізати» його та витісняти з дороги на узбіччя. ОСОБА_6 обігнав цей автомобіль на зупинився. Автомобіль «Volкswagen» також зупинився, з нього вийшов водій та підійшов до ОСОБА_6 і став погрожувати фізичною розправою сестрі ОСОБА_6 , яка їхала разом з ним. ОСОБА_6 відразу викликав працівників поліції. До приїзду працівників поліції, а також і коли вони вже приїхали – водій автомобіля «Volкswagen» поводив себе неадекватно – розмахував руками та щось розповідав, що не відповідало дійсності. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_6 з`ясував, що водієм автомобіля «Volкswagen» є ОСОБА_1 . Після цього, працівники поліції відвезли ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до медичного закладу де ОСОБА_6 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, який виявився негативним. 
Аналізуючи пояснення працівника поліції та свідка ОСОБА_6 об`єктивно вбачається, що вони є послідовними та узгоджуються між собою, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Volкswagen», що в свою чергу спростовує відповідні твердження апелянта.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 123.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначений вимогами ст. 266 КУпАП, а також положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.2 Розділу ІІ вищенаведеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 27.06.2020 року був виявлений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та добровільно пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого виявився позитивним, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також вимогам ст. 266 КУпАП.
Отже, апеляційні твердження та доводи захисника Огієнка Б.С. є безпідставними.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень при фіксації та складанні протоколу працівниками поліції щодо адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які спростовувують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Огієнка Б.С. залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков