КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
09 лютого 2021 року                                                                                               м. Київ
 
Унікальний номер справи № 361/3505/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/3793/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони
 
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідачі                Державне підприємство «СЕТАМ»
 
                                   Приватний виконавець Трофименко Михайло Михайлович
 
                                   ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Петришина Н.М., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними,
 
в с т а н о в и в :
 
у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка М.М., ОСОБА_2 у якому просив визнати електроні торги, оформлені протоколом № 467851 проведення електронних торгів від 27.02.2020, щодо реалізації земельної ділянки, загальною площею 1,7997 га, кадастровий номер 3221284000:03:008:0010, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, Княжицька сільська рада, недійсними.
03.12.2020ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2020 заяву задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 1,7998 га, кадастровий номер 3221284000:03:008:0010, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. А саме суд не врахував, що вона є повноправним власником земельної ділянки і не має намір її відчужувати. Крім того, предметом позову є визнання електронних торгів з продажу земельної ділянки недійсними, але вимога про перехід права власності на цю ділянку  до позивача не заявлена. Відтак у разі задоволення позову вона залишатиметься власником земельної ділянки, а тому ймовірний продаж чи зміна власника земельної ділянки не впливатиме на виконання рішення суду. Також зазначає, що 03.04.2020 Броварським судом в іншій справі № 361/2148/20 також задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на цю ж саму земельну ділянку, що свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Представник апелянта ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_4 .
Клопотання представника позивача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи відхилено, оскільки згідно з матеріалами справи судові повістки та копія апеляційної скарги направлені сторонам на їх електронні адреси.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Позивач у заяві про забезпечення позову просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, вважаючи, що паво власності на цю ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 без достатніх правових підстав, оскільки електронні торги проведені з порушенням вимог закону.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. 
Суд забезпечив позов, наклавши арешт на земельну ділянку, яка є предметом спору.
Відтак вжиття заходів забезпечення позову відповідає предмету спору. Накладення арешту на земельну ділянку є адекватним та співмірним заходом забезпечення позову.
Позивачем оспорюється правомірність набуття у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки. До проведення електронних торгів та реєстрації права власності на цю ділянку за ОСОБА_4 спірна земельна ділянка належала позивачу.
Позов направлений на відновлення позивачем свого права власності на цю земельну ділянку.
У разі ж відчуження даної земельної ділянки її теперішнім власником до ухвалення судом рішення позивач не зможе у повній мірі поновити свої права, та таке відчуження призведе до ускладнення розгляду даної справи, оскільки викличе необхідність залучення до участі у справі нового власника земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не заявлена вимога про перехід права власності на спірну земельну ділянку до нього не спростовують висновків суду про необхідність забезпечення позову, оскільки у разі визнання електронних торгів, на підставі яких ця земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_4 недійсними, фактично  зникне правова підстава реєстрації цієї земельної ділянки за останньою.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. При цьому право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 не порушується, а лише обмежується на час розгляду справи щодо відчуження спірної квартири.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду про можливість відчуження нею земельної ділянки ґрунтуються на припущеннях не можна визнати обґрунтованими, оскільки відчуження власником свого майна можливо у будь - який час та доказами можливо довести певні факти, які вже відбулися. Наміри ж, які має власник, чи які у нього можуть виникнути в майбутньому щодо розпорядження своїм майном не можуть бути підтверджені конкретними доказами.
Коли власник майна не має наміру його відчужувати до ухвалення рішення суду, то фактично саме по собі накладення арешту на таке майно будь - яким чином не порушує його прав та інтересів, оскільки він не обмежений у праві володіння та користування цим майном. Порушення таких прав настає лише тоді, коли власник бажає відчужити майно, але ухвала про арешт такого майна, є перешкодою у вчиненні цих дій.
Накладення арешту на спірну земельну ділянку у іншій цивільній справі також не впливає на висновки суду, оскільки питання про забезпечення позову розглядається у даній справі  виходячи з предмета спору та обставин, які підлягають встановленню саме у цій справі.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 09.02.2021.

 
Головуючий                                                                                                 Л. Д. Махлай 

 
Судді                                                                                                             В. А. Кравець

 
О. Ф. Мазурик