УХВАЛА

10 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 120/2867/20-а
адміністративне провадження № К/9901/2631/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року 
у справі №120/2867/20-а
за позовом ОСОБА_1 
до Начальника Філії - Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Бокового Юрія Євгенійовича та Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 
про зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом, у якому просив:
- визнати дії начальника філії Вінницького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» Бокового Ю.Є., як суб`єкта владних повноважень протиправними;
- за приниження гідності, фізичних та нанесення моральних страждань стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 500 000 грн.;
- стягнути понесену матеріальну шкоду в сумі 100 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача з запитом про надання йому Положення про порядок проведення компенсації на грошові заощадження громадян, поміщені у цінні папери від 25 червня 1997 року в строк не пізніше п`яти робочих днів, що передбачено законом України «Про доступ до публічної інформації». Відповідач листом №101.26-08/П-844/2292/2019-01/С від 16 квітня 2019 року надав позивачу лише витяг з Положення про порядок проведення компенсації на грошові заощадження громадян, поміщені у цінні папери від 25 червня 1997 року, що на думку позивача свідчить на несвоєчасність надання інформації на запит та отримання неповної інформації.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо надання неповної та несвоєчасної відповіді (інформації) за запитом ОСОБА_1 від 04 квітня 2019 року, зобов`язано акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» повторно розглянути запит ОСОБА_1 на інформацію від 04 квітня 2019 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
25 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі №120/2867/20-а.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої   статті 12 КАС України, для цілей цього   Кодексу    справами незначної складності є, зокрема, справи стосовно оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Предметом розгляду цієї справи є зобов`язання начальника філії - Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Бокового Юрія Євгенійовича та Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"  надати відповідь на запит позивача відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання повної інформації на запит.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Також позивачем у касаційній скарзі заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
Як встановлено з матеріалів касаційної скарги, повний текст постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року складено того ж дня. 
Проте, вперше скаржник помилково звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України  28 грудня 2020 року, тобто у межах 30-денного строку.
Листом Вищого адміністративного суду України від 11 січня 2021 року (який отримано скаржником 16 січня 2021 року) роз`яснено, що Вищий адміністративний суд України припиняє свою діяльність та ліквідується, та запропоновано звернутись з касаційною скаргою до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.
22 січня 2021 року скаржник вдруге звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.
Наведене підтверджується долученими до касаційної скарги копіями документів.
Відповідно до вимог частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
На підставі викладеного, керуючись статтями    3,   12, 328,   333 КАС України,      
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі №120/2867/20-а.
4. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

................................
................................
................................

А.В. Жук
Л.О. Єресько
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду