ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2021 р.                                  Справа№ 910/6229/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Куксова В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.03.2021 року у справі №910/6229/19        (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2                         
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020, повний текст якого складено 28.12.2020
у справі №910/6229/19 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2                         
до Черкаської обласної державної адміністрації 
про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди.

В С Т А Н О В И В :
У травні  2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2., позивач) звернувся до суду із позовом до Черкаської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.11.2000 року, загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер 7120910100:05:001:0970 , яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту, зареєстрованого у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000 року за № 1-1-6 в наданій позивачем редакції.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач (як орендар) після закінчення терміну дії договору продовжує користуватись земельною ділянкою, від відповідача (як розпорядника земель державної власності водного фонду, які знаходяться за межами населених пунктів та орендодавця за договором) протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди не надійшло, а отже, за твердженням позивача, відповідно до частини 6    ст. 33 Закону України "Про оренду землі"    договір вважається поновленим на тих самих умовах. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі                              №     910/6229/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів належними засобами доказування набуття статусу орендаря за договором оренди земельної ділянки після смерті його матері ОСОБА_1 , що дало б йому право правомірного очікування та реалізації положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» як дійсного орендаря. Окрім того, оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився, то укладення нового договору має відбуватися з урахуванням чинних норм закону станом на дату укладення із врахуванням порядку укладення договору оренди земель водного фонду, визначених Земельним та Водним кодексами України, Законом України «Про аквакультуру» та не може бути нівельовано шляхом застосування процедур поновлення договору оренди встановлених Законом України «Про оренду землі».
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №     910/6229/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що судове рішення має бути скасовано у зв`язку із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема вважає, що право оренди перейшло до позивача, оскільки він є спадкоємцем майна та майнових прав ОСОБА_1 (орендаря за договором оренди ) і Рішенням Жашківської міської ради від 23.05.2008 № 29-92/V право на оренду земельної ділянки під водою передано ОСОБА_2. Вказує, що Закон України «Про аквакультуру» та норми Водного кодексу України не повинні застосовуватися з огляду на принцип дії закону у час.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021, справу № 910/6229/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєва М. Л. - головуючого судді; суддів: Шаптали Є. Ю. та  Куксова В. В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 поновлено ФОП ОСОБА_2. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_2     на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 910/6229/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.03.2021 на 10 год. 20 хв;         встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ять днів з дня вручення даної ухвали.        
19.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Черкаської обласної державної адміністрації   надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій остання, покликаючись на безпідставність та необґрунтованість, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а також зазначає про помилковість доводів  скаржника про те, що ОСОБА_2. на підставі статті 7 Закону України «Про оренду землі» та рішення Жашківської міської ради від 23.05.2008 № 29-92/V набув статусу орендаря за спірним договором, а також заперечує твердження скаржника щодо  незастосування норм Закону України «Про аквакультуру» через набуття чинності норм після укладення договору оренди.  Окрім того, відповідач у відзиві заявив про розгляд апеляційної скарги без участі Черкаської обласної державної адміністрації.
Відповідач наданим їм процесуальним правом не скористався та у судове засідання, яке відбулося 16.03.2021, не з`явився та своїх повноважних представників не направив.
Враховуючи клопотання відповідача про проведення розгляду справи за його відсутністю та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає розгляду заяви про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. 
16.03.2021 в судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати з огляду на підстави, викладені у скарзі.
Згідно зі ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з таких підстав.
Згідно з матеріалами справи, 13.11.2000 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 (як орендарем) та Жашківською міською радою (як орендодавцем) укладений договір оренди земельної ділянки під водою (далі - Договір).
Згідно з  п. 1  Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки під водою, що знаходяться на території Жашківської міської Ради народних депутатів Черкаської області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 34,4 га, з яких 24,2 га знаходяться під водою двох ставків: площею 4,9 га та 19,3 га; інші  10,2 га - інші угіддя (згідно плану-схеми земельної ділянки, складеної Жашківським районним відділом земельних ресурсів Черкаської області).
Договір посвідчений державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І. М. (реєстровий № 3126) та зареєстрований у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 1-1-6.
Згідно з п. 2.1 Договору, земельні ділянки передаються в оренду    з метою риборозведення.    Орендареві надається право зводити будівлі і споруди, проводити поліпшення стану земельних ділянок з метою ефективного користування нею за вказаним видом користування.
Відповідно до  п. 2.2 Договору, договір укладається на термін до 13.11.2015. По закінченні строку дії цього договору орендар має переважно право на поновлення договору на новий термін. В цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця за 2 місяці до його закінчення. У випадках, коли після набуття чинності даного договору законодавством встановлені інші правила, умови цього договору зберігають чинність на строк його дії. При зміні орендаря договір зберігає його чинність. При переході права власності на зазначену земельну ділянку до іншого власника договір оренди зберігає чинність для нового власника.
В четвертому розділі Договору, яким передбачено умови припинення і розірвання вказано, що підставою розірвання Договору є, зокрема,  закінчення строку дії, смерть орендаря і відмова його спадкоємців від виконання умов цього договору або відсутність таких спадкоємців.
Суд встановив, що згідно із Свідоцтвом про смерть від 16.05.2008 (серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 (орендар за Договором) померла.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_2
Згідно з Рішенням Жашківської міської ради від 23.05.2008 року № 29-92/V "Про перехід права на оренду земельної ділянки під водою",        право на оренду земельної ділянки під водою за договором від 13.11.2000 року, у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 передано спадкоємцю   ОСОБА_2 .
Жашківська державна нотаріальної контора Головного управління юстиції в Черкаській області листом від 14.07.2015 № 882/02-14 повідомила, що у провадженні Жашківської державної контори Черкаської області перебуває спадкова справа № 1009/2008, згідно з матеріалами якої спадкоємцем майна ОСОБА_1 згідно з законом є син ОСОБА_2 .
Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.02.2019 № НВ-71028215562019, орендарем земельної ділянки площею 34,3997 га з кадастровим номером 7120910100:05:001:0970, розташованої у Черкаській області Жашківському районі, в адмінмежах Жашківської міської ради (за межами населеного пункту), є ОСОБА_2 . Підстава виникнення права: Рішення органу місцевого самоврядування від 23.05.2008 № 29-92/V.
Суд встановив, що через смерть орендаря - приватного підприємця ОСОБА_1 і закінчення терміну дії Договору позивач, маючи на меті продовжувати користування  земельною ділянкою, звертався до орендодавця з проханням оформити договірні правовідносини про продовження (поновлення) договору.
Натомість Договір оренди землі під водним об`єктом після закінчення строку його дії з позивачем, в т. ч. у судовому порядку, не укладено, додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки на тих самих умовах на той самий строк між сторонами не підписано.
Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі № 925/1560/16, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020,      у  позові  ФОП ОСОБА_2. до Черкаської обласної державної адміністрації про визнання поновленим договору оренди відмовлено через неправильно обраний позивачем спосіб захисту, з огляду на те, що ефективним способом захисту права у такій категорії спорів є позов про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих же умовах у відповідній редакції.
Позивач, з урахуванням судового рішення  у справі № 925/1560/1, звернувся до суду з новим позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі частини шостої    статті 33 Закону України  "Про оренду землі" з урахуванням того, що     ФОП ОСОБА_2. як орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та виконувати умови договору; заперечень з боку Черкаської обласної державної адміністрації у місячний строк після закінчення договору не надходило. 
Правовідносини, пов`язані з орендою землі, регулюються    Земельним кодексом України,    Цивільним кодексом України,  законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 
Земельний кодекс України    визначає основні засади регулювання земельних відносин,                зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Законом України "Про оренду землі"     врегульовано правовідносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі"     має назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга    статті 33 Закону України "Про оренду землі").
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя    статті 33 вказаного Закону).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта    статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає                рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За                наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята    статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Частиною шостою    ст. 33 Закону України "Про оренду землі"    встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма    статті 33 зазначеного Закону).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята    статті 33 вказаного Закону).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята    статті 33 вказаного Закону).
У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята    статті 33 зазначеного Закону).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33    Закону України "Про оренду землі"    було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди  землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі" використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, орендар зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою    статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята    статті 33 Закону України "Про оренду землі").
У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста    статті 33 Закону України "Про оренду землі").
При цьому, додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.
Тобто, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої    статті 33 Закону України "Про оренду землі". І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк                і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18),            від  21.11.2018 у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), а також  постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц, згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6    статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Водночас суд апеляційної інстанції з огляду на норми  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України та положення частини п`ятої ст. 122 Земельного кодексу України, а також тієї обставини, що спірна земельна ділянка (загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер 7120910100:05:001:0970, знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту), погоджується з висновком суду першої інстанції, що повноважним вирішувати питання про укладення договору оренди станом на момент закінчення строку дії Договору є  Черкаська обласна державна адміністрація (відповідач у справі).        
Спірним питанням при вирішенні цього спору є встановлення права ФОП ОСОБА_2, як спадкоємця орендаря - ОСОБА_1 , на поновлення Договору шляхом укладення додаткової угоди.
Щодо наявності у позивача такого права суд апеляційної інстанції зазначає таке.
У частині першій статті 7 Закону України  "Про оренду землі"     право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців.
Відповідно до    статті 395 ЦК України,    статті 1 Закону України "Про оренду землі"    право оренди землі є речовим правом.
Згідно з частиною третьою статті 16 Закону України  "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.
На майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.
Щодо переліку документів, то відповідно до пп. 4.12 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів, зокрема серед іншого має бути наданий договір оренди земельної ділянки.
Тобто, з аналізу викладених норм випливає, що свідоцтво про право на спадщину із зазначенням успадкованого права оренди  є правовою підставою для переукладання (внесення змін щодо нового орендаря) договору оренди земельної ділянки.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 не надав суду свідоцтва про спадщину, в якому зазначено про успадковане речове право оренди земельної ділянки загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер 7120910100:05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту.
Водночас таке свідоцтво не було надане і в межах розгляду справи № 693/225/16-ц, через що Апеляційний суд Черкаської області в рішенні від 28 квітня 2016 року, яке набрало законної сили  дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на термін до 13 листопада 2030 року. Не було такого свідоцтва надано і в межах розгляду Господарським судом міста Києва  справи № 925/1560/16.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме лише зазначення відомостей у Державному земельному кадастрі про   ОСОБА_2 як орендаря земельної ділянки (площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер 7120910100:05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту) та зазначення як підстави рішення Жашківської міської ради від 23 травня 2008 року № 29-92/V, не є належною правовою підставою оренди спірної земельної ділянки.
Більше того, відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, речове право за ОСОБА_2 було зареєстроване лише до 13.11.2015 (а.с.17 т.1).
Окрім того, з 01.07.2013 набрав чинності        Закон України "Про аквакультуру", відповідно до прикінцевих положень якого        статтю 51 Водного кодексу України        викладено у новій редакції.
Згідно з частиною першою  статті  14 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до    Водного кодексу України.
Згідно з частинами 4, 5 статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними ЗК України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно з  частиною третьою    статті 6 Цивільного кодексу України     сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. При цьому, у п. 2.2. Договору вказано, що при зміні законодавства умови договору зберігаються на строк його дії. 
А отже, при укладенні нового договору оренди умови договору мають бути узгоджені із нормами чинного законодавства станом на момент такого укладення.
Тобто, як правильно вказано судом першої інстанції, дотримання порядку укладення договору оренди земель водного фонду визначених Земельним та    Водними кодексами України, а також    Законом України «Про аквакультуру»    для учасників є обов`язковим та не може бути нівельовано шляхом застосування процедур поновлення договору оренди визначених    Законом України «Про оренду землі».
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі 910/3467/19.
В апеляційній скарзі позивач стверджує, що оскільки Договір укладений у 2000 році, то положення  Водного Кодексу України, Закону України «Про аквакультуру», що набули чинності з 01.07.2013 не повинні застосовуватися до умов при укладенні договору оренди з огляду на принцип дії закону у часі, гарантованого статтею 58 Конституції України, покликаючись, зокрема, на Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп/1997.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок скаржника помилковим. 
Частиною 1 ст.    58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано, зокрема, і  Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №    1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).
Так, Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.
Як зазначено вище, стаття 33 Закону України "Про оренду землі"     має назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Тобто, закон надає орендарю переважне право на укладення «нового договору» оренди землі на новий строк. Таке право реалізується шляхом укладення додаткової угоди. 
Натомість станом на дату укладення такого договору не може бути нівельовано чинність норм Законів України, нормативно-правових актів, редакції яких діють станом на момент укладення, про що і зазначено у  статті 6 Цивільного кодексу України.
Інші покликання скаржника в апеляційній скарзі на рішення  Конституційного Суду України від 26.01.2011 № 1-рп/2011, від 13.03.2012 № 5-рп/2012 є недоречними, оскільки спірні правовідносини не передбачають неузгодженості норм закону між собою.
Порушень та неправильного застосування суд першої інстанції норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не підтвердились, а тому скарга задоволенню не підлягає. Наведені в апеляційній скарзі аргументи повністю спростовуються матеріалами справи, а також не впливають на правильність вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.    
 При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2    на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/6229/19 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/6229/19 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.     
           4.Матеріали справи №910/6229/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текс судового рішення складено 22.03.2021. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                В.В. Куксов