ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2021 р.           Справа№ 910/9688/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Зубець  Л.П. 
 
за участю представників:  не викликались

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну 
скаргу          Приватного підприємства "Еталонбуд"
на рішення          Господарського суду міста Києва від 22.10.2020р.
у справі          № 910/9688/20 (суддя Головіна К.І.) 
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-Буд" 
до                    Приватного підприємства "Еталонбуд" 
про                    стягнення 100 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МБС-Буд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Еталонбуд" про стягнення коштів в сумі 100 000, 00 грн.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до умов договору субпідряду № 03/19-Б від 11.03.2019 р. він сплатив аванс у рахунок виконання робіт з виготовлення, доставки та встановлення на об`єкті металевого огородження балконів. Однак, ПП "Еталонбуд" порушило свої зобов`язання та робіт на погоджених сторонами умовах не виконало. У позові ТОВ "МБС-Буд" просить стягнути з відповідача авансовий платіж у сумі 100 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 року у справі № 910/9688/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-Буд" до Приватного підприємства "Еталонбуд" про стягнення коштів у сумі 100 000, 00 грн. задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "Еталонбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-Буд"  авансовий платіж у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Еталонбуд" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 року у справі № 910/9688/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-Буд" до Приватного підприємства "Еталонбуд" про стягнення коштів у сумі 100 000,00 грн. авансованого платежу, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору повністю та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 року, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еталонбуд" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Алданова С.О., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Еталонбуд" на рішення Господарського суду м. Києва від 22.10.2020 року у справі № 910/9688/20.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).
Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. 
Судом першої інстанції справа № 910/9688/20 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Дослідивши матеріали апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11.03.2019 р. між ТОВ "МБС-Буд" (підрядник) та ПП "Еталонбуд" (субпідрядник) був укладений договір субпідряду № 03/19-Б (далі - договір). 
Відповідно до умов цього договору субпідрядник зобов`язується виконати комплекс робіт з виготовлення, доставки та встановлення на об`єкті підрядника (житловому комплексі з об`єктами соціальної інфраструктури вздовж Лисогірського узвозу, напроти групи будівель № 26-А у Голосіївському районі міста Києва) метелавого огородження балконів загальною кількістю 250 штук згідно специфікації, а підрядник зобов`язується прийняти та оплатити відповідні роботи та продукцію на умовах цього договору (п. 1.1).
Асортимент, кількість і загальна вартість продукції за договором визначається у специфікаціях на поставку продукції, підписаної сторонами і є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).
Поставка та монтаж всього обсягу продукції на об`єкті повинна бути закінчена до 15.05.2019 р. Початок виконання робіт за договором - після укладення договору та перерахування авансового платежу. 
Строк виконання окремих етапів робіт визначається специфікацією або п. 5.3 договору. 
У разі прострочення підрядником термінів оплати, термін поставки та встановлення продукції відповідно продовжується на кількість прострочених підрядником днів (п. 4.2 договору).
Загальна вартість робіт та продукції за цим договором складає 887 611,75 грн. з ПДВ (п. 5.1.2 договору). Оплата робіт субпідрядником за даним договором проводиться підрядником поетапно, зокрема, за перший етап - протягом 3 банківських днів з наступної дати після підписання договору підрядник сплачує субпідряднику аванс в розмірі 100 % вартості матеріалів та 40 % вартості робіт з виготовлення, доставки та монтажу продукції у кількості 50 штук, що разом становить 116 799,71 грн. Після сплати авансу продукція для встановлення повинна бути поставлена на об`єкт протягом 10 календарних днів (п. 5.3.1 договору).
Субпідрядник зобов`язаний виконати роботи по договору відповідно до його умов (п. 6.3 договору).
Даний договір набирає чинності з дати його укладання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 9.2).
Специфікацією до договору сторони погодили кількість огорожі балконів, їх розмір та метал з якого вони виготовляються, а також вартість виготовлення, доставку та встановлення огорожі балконів на об`єкті.
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 843, ст. 844 ЦК України у договорі підряду встановлюється ціна роботи або спосіб її визначення, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. 
Частиною1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. 
Судом встановлено, що на виконання вказаного договору позивач перерахував відповідачу авансовий платіж лише у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2 від 05.04.2019 р. та № 681 від 15.04.2019 р. 
Однак, у визначений договором строк (протягом 10 календарних днів після сплати авансу відповідно до п. 5.3.1 договору) відповідач металеві огорожі на об`єкт не поставив, та у подальшому, до 15.05.2019 р., всього обсягу робіт не здав. 
Як вбачається із матеріалів справи, 11.11.2019 р. ТОВ "МБС-Буд" звернулось до ПП "Еталонбуд" із претензією вих. 11/11-2, у якій повідомило відповідача про втрату інтересу до виконання відповідачем робіт за договором, у зв`язку із чим просило повернути авансовий платіж у сумі 100 000,00 грн. 
Відповідач залишив вказану вимогу позивача без відповіді та задоволення. 
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Нормами статті 849 Цивільного кодексу України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.
Договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства протягом строку дії договору належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з виконання робіт, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник обов`язок з повернення попередньої оплати у розмірі 100 000 грн 00 коп. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 100 000 грн 00 коп., оскільки відповідачем не надано доказів які б підтверджували належне виконання робіт за договором або повернення сплаченої суми.
Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обставини викладені Приватного підприємства "Еталонбуд" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.10.2020 р. у справі № 910/9688/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга Приватного підприємства "Еталонбуд" не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне підприємство "Еталонбуд".
Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еталонбуд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва 22.10.2020 р. у справі № 910/9688/20 - без змін.
2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Еталонбуд".
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 15.02.2021р.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                Л.П. Зубець