ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20458/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
          Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                                                          судді-доповідача       Кузьменка В. В.,
                                                                          суддів Ганечко О. М., Степанюка А. Г.,
                                                                                
          розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.10.2020, -
В С Т А Н О В И Л А:
          Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до суду з позовом про стягнення коштів з Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» частину чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 569 737,97 грн.
          В обґрунтування позовних вимог вказує, що ДП «УКРЛІКТРАВИ» має заборгованість зі сплати частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій у сумі 569 737,97 грн, що виникла у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих зобов`язань.
          Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.10.2020 позовні вимоги задоволено повністю.
          Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також до суду надіслано доповнення до апеляційної скарги.
          В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про час місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
          Представник апелянта надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наявністю у керівника ознак распіроторного вірусного захворювання.
          Відповідно до ст. 309 КАС України,   апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
          На переконання судової колегії, вказані обставини не позбавляють відповідача   можливості залучення іншого представника, своєчасна участь якого у судовому засіданні дозволила б дотриматись строків процесуального розгляду справи, визначених ст. 309 КАС України. Клопотань про продовження вказаного строку учасниками процесу не подано.
          Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на заходи щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
          Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
          Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
          Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.                               Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «УКРЛІКТРАВИ» перебуває на обліку в органах державної податкової служби та є платником податків за основним місцем боргу.
          Позивачем встановлено, що відповідач, порушуючи чинне законодавство про оподаткування, заборгував до бюджету 569 737,97 грн.
          Зазначена сума заборгованості виникла у відповідача в зв`язку з несплатою частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) (код платежу 21010100) на загальну суму 569737,97 грн, нарахований на підставі самостійно поданих декларацій (розрахунків).
          Факт несплати спірних платежів у строки, визначені законодавством, зумовили появу у податкового органу права на звернення до суду з позовом щодо стягнення визначених державним підприємством у квартальних розрахунках сум частини чистого прибутку.
          Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
          Згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.
          Пунктом 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
          Відповідно до ст.11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» державні унітарні підприємства та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
          Порядок відрахування частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138 (далі - Порядок № 138).
          Відповідно до абзацу першого пункту першого 1 Порядку № 138 частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків.
          Відповідно до п. 2 Порядку частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
          Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
          Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств (пункт 3 Порядку).
          Враховуючи викладене, розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету України, є обов`язковим документом, на підставі якого здійснюється нарахування та сплата вказаного платежу.
          Як зазначалося, згідно поданого позивачем розрахунку, станом на 26.09.2019 ДП «УКРЛІКТРАВИ» має заборгованість зі сплати частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій у сумі 569 737,97 грн, що виникла у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих зобов`язань.
          Так, відповідачем 30.09.2020 здійснено платіж у розмірі 490000,00 грн в рахунок погашення заборгованості, що відображено в електронному кабінеті та підтверджується копією платіжного доручення №1158 від 30.09.2020 (а.с. 87).
          Враховуючи, що Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до суду з вимогами до Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» про стягнення заборгованості у розмірі 569737,97 грн, та в матеріалах справи наявні докази про сплату відповідачем 490000,00 грн в рахунок погашення вказаної заборгованості, колегія суддів приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині. А саме, стягнення з Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» заборгованості зі сплати частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій у сумі 79   737,97 грн.
          Водночас, ДП «УКРЛІКТРАВИ» надано суду інформацію з електронного кабінету платника податків, відповідно до якої, станом на дату прийняття судом першої інстанції рішення, заборгованість відповідача перед бюджетом становила 226917,68 грн.                                         Проте, судом задовольняються вимоги в частині стягнення 79 737,97 грн., оскільки предметом спору у даній справі була сума заборгованості у розмірі 569 737,97 грн за відповідний період та позивачем не заявлено про зміну позовних вимог.
          Щодо повноважень Головного управління ДПС у м. Києві на звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
          Вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів визначено у статтях 9-10 цього Кодексу.
          Разом з тим, частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету унітарними підприємствами, хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами платежами, але не входить до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів), визначеного статями 9 та10 ПК України.
          Покладення ж на контролюючі органи повноважень щодо обліку спірних платежів, а також контролю за правильністю та своєчасністю надходження їх до Державного бюджету України не змінює правової природи таких платежів.
          Положеннями п. 40.1 статті 40 ПК України передбачено, що Розділ ІІ ПК України «Адміністрування податків, зборів, платежів» визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі I цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи (до яких, згідно статті 41 ПК України віднесено й органи доходів і зборів).
          Відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 16 лютого 2011 року «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» на контролюючі органи покладено обов`язок забезпечення відповідно до законодавства здійснення контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів доходів за кодом бюджетної класифікації 21010100 (частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету відповідно до закону), а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів.
          Водночас, згідно пп.19-1.1.45 п.19-1.1 статті 19-1 ПК України до функцій контролюючих органів віднесено звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.
          Таким чином, в силу вимог наведених вище положень законодавства та враховуючи обставину законодавчо передбаченого у податкових органів повноваження здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій, податковий орган наділений повноваженням щодо звернення до суду з позовом про стягнення частини чистого прибутку (доходу), що сплачується державними унітарними підприємствами до державного бюджету. Такі завдання неможливо забезпечити без права звернення до суду з позовом про стягнення частини чистого прибутку, у разі, якщо контролюючим органом буде встановлено не правильна або не своєчасна його сплата.
          Правова позиція в подібних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2019 №2а-8123/12/1270, від 23.07.2019 №2340/4069/18, від 01.08.2018 №826/19797/16, від 31.01.2019 №819/25/18, від 18.09.2019 №520/1919/19.
          Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Посилання апеляційної скарги частково знайшли своє відображення під час апеляційного розгляду справи та свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині.
          Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
          Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,   -
П О С Т А Н О В И Л А :
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2020 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.10.2020 - задовольнити частково.
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2020 - скасувати в частині стягнення з Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 490000,00 грн. та відмовити у задоволенні позову в цій частині.
          В частині стягнення з Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» на користь Головного управління ДПС у м. Києві частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 79  737 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять сім) грн 97 коп., рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2020 - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач:                                                                                                                                               В. В. Кузьменко

          Судді:                                                                                                                                                                                     О. М. Ганечко

                                                                                                                                                                                                                        А. Г. Степанюк

          Повний текст постанови виготовлено 26.02.2021