Справа № 347/171/21 
Провадження № 22-ц/4808/449/21 
Головуючий у 1 інстанції Крилюк  М. І. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Пацаган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк Марини Миколаївни на ухвалу Косівського районного суду, постановлену суддею Крилюк М.І. 27 січня 2021 року в м. Косові у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту) та визнання права власності на частину спадкового майна,
в с т а н о в и в:
26.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та визнання права власності на частину спадкового майна.
Того ж дня позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 до набрання чинності рішенням суду по даній справі.
Дану заяву обґрунтовано тим, що відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі 11.09.2020 року приватним нотаріусом Тонюк М.М. було зареєстровано спадкову справу №66397873 за спадкодавцем ОСОБА_4 
15.02.2021 року спливає шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, а тому відповідач ОСОБА_2 зможе отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати за собою право власності на спадкове майно. Однак на сьогоднішній день існує спір щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину — заповіту ОСОБА_4 шляхом скасування його реєстрації у спадковому реєстрі, і у випадку задоволення такої вимоги право на спадкування отримають особи, які відносяться до спадкоємців першої черги. А у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 буде суттєво ускладнено виконання можливо рішення суду по цій справі, що призведе до додаткового позову та порушення принципу ефективного засобу правового захисту. З огляду на викладене вважає, що вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам.
Ухвалою Косівського районного суду від 27.01.2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено приватному нотаріусу Косівського районного нотаріального округу Тонюк Марини Миколаївні видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 до набрання чинності рішенням суду по даній справі. Зазначено дані стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 . Зазначено дані боржника: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Тонюк Марина Миколаївна, вул. Шевченка, 46, м. Косів Івано-Франківської області. Копію ухвали направлено для виконання в Косівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині визначення її в резолютивній частині ухвали як боржника та направлення справи для виконання до Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. подала до суду апеляційну скаргу. Вважає її постановленою з порушенням нома матеріального та процесуального права в зазначеній частині.
Вказує, що про існування оскаржуваної ухвали їй стало відомо від державного виконавця, який зателефонував їй з проханням з`явитися у Косівський РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в якості боржника по даній ухвалі суду.
Вважає, що наведене порушує її права та інтереси як особи, уповноваженої державою на вчинення дій у сфері нотаріату.
Зазначає, що відповідно до Закону України “Про нотаріат” та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи. Проте, як вбачається з ухвали суду, судом не було роз`яснено заявнику його право на звернення з відповідною заявою до нотаріуса.
На її думку, винісши ухвалу відповідного змісту суд мав направити її копію нотаріусу для виконання, однак судом визначено нотаріуса боржником та направлено ухвалу для виконання до Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. Вважає, що такі дії суду обмежують її законні права та інтереси, оскільки згідно Закону України “Про виконавче провадження” боржник, крім іншого, зобов`язаний своєчасно з`явитися за викликом державного виконавця в рамках виконання ухвали суду, що передбачає відлучення апелянта від робочого місця та може призводити до неякісного виконання нею своїх посадових обов`язків та обмежувати інших осіб в отриманні вчасно нотаріальних послуг. Окрім того, внесення її у реєстр виконавчих проваджень та реєстр боржників може негативно відобразитися на ній як суб`єкту владних повноважень та мати негативні наслідки як для громадянина України.
Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Шургот О.В. подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржувана ухвала була постановлена з огляду на обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють вжиття заходів забезпечення позову. Вважає, що приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. не є особою, права чи інтереси якої порушуються даною ухвалою суду, і не є учасником даної справи. Також зазначає, що існування норми закону про можливість подання заяви про зупинення вчинення нотаріальних дій не виключає можливість вжиття заходів забезпечення позову та не спростовує ефективність і співмірність застосованого заходу забезпечення позову. Крім того серед визначених законом підстав для для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії відсутня така підстава, як подання заяви про зупинення нотаріальної дії. Що стосується питання скерування тексту ухвали не до виконавчої служби, а до нотаріуса, то вважає, що така обставина не узгоджується з нормами виконання рішення суду, а також не може слугувати підставою для скасування даної ухвали суду. Просить постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт вимоги апеляційної скарги підтримала.
Представник позивача — адвокат Шургот О.В. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.
Судом встановлено, що в провадженні Косівського районного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту) та визнання права власності на частину спадкового майна.
Відповідно до позовних вимог позивач просив застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину — заповіту ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме виключити зі Спадкового реєстру заповіт ОСОБА_4 за реєстровим номером 3/2020, посвідчений 17.08.2020 року заступником директора з лікувальної роботи КНП “Косівська ЦРЛ” Ілик В.М., шляхом скасування його реєстрації у Спадковому реєстрі; визначити частку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , магазин по АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , транспортний засіб VOLKSWAGEN Caddy (фургон маловантажний — В) 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN Transporter T4 1.9D (легковий пасажирський — В) 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , саморобний транспортний засіб (причіп легковий — В) 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 в розмірі 1/2 частини їх вартості; визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно: 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 , 1/6 частину магазину по АДРЕСА_2 , 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 , 1/6 частину транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy (фургон маловантажний — В) 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , 1/6 частину транспортного засобу VOLKSWAGEN Transporter T4 1.9D (легковий пасажирський — В) 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , 1/6 частину саморобного транспортного засобу (причіп легковий — В) 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .
Встановлено також, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 22.10.2020 року (а.с. 16).
11.09.2020 року приватним нотаріусом Тонюк М.М. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 та зареєстровано у Спадковому реєстрі під №66397873 (а.с. 17).
Згідно копії відповіді Центрального відділу ДРАЦС Управління державної реєстрації (м. Івано-Франківськ) №1131/06.1-04-06 від 09.11.2020 року на адвокатський запит №48 від 03.11.2020 року ОСОБА_4 чотири рази реєстрував шлюб з різними особами. Останні шлюбні відносини, в яких він перебував на час смерті, було зареєстровано 16.04.1987 року з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25-26).
Як вбачається з копії листа приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. №21/02-14 від 13.01.2021 року, спадкодавець ОСОБА_4 15.08.2020 року склав заповіт, яким він все своє майно заповів дочці ОСОБА_2 (а.с. 24).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Таким чином суд вважав за необхідне забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти певні дії відносно спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , вказавши боржником приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. та направивши копію ухвали для виконання до Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.
Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Схожих висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 05.03.2019 року у справі №761/36415/18 (провадження №61-4492ск19), від 10.02.2021 року у справі №367/5865/20 (провадження №61-19424ск20).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами існує спір щодо прав на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , і однією із вимог є вимога про застосування правових наслідків недійсності нікчемного правочину — заповіту ОСОБА_4 .
Ухвалою Косівського районного суду від 27.01.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Таким чином, враховуючи, що оскільки між сторонами дійсно виник спір щодо прав на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , і у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза ускладнення виконання рішення суду в майбутньому, якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано вважав за доцільне заборонити приватному нотаріусу Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. видавати свідоцтво про право на вказану спадщину та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно до набрання чинності рішенням суду по даній справі.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
За змістом ч. 8 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд може також зазначити порядок виконання такої ухвали.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України “Про нотаріат” та п.п. 4.13 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Таким чином чинним законодавством України передбачено обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та отримання від суду повідомлення про надходження відповідної позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.
Нотаріус, який вчиняє дії по посвідченню правочину, не є стороною досягнутої між учасниками договору угоди.
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно зазначено порядок виконання оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, а тому у відповідності до ст. 376 ЦПК України слід змінити ухвалу суду першої інстанції в цій частині, зазначивши як боржників відповідачів по справі та направивши її для негайного виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, у відповідності до вимог ст. 157 ЦПК України.
Що стосується посилань представника позивача на те, що приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. не є особою, права чи інтереси якої порушуються даною ухвалою суду, то такі спростовуються самим змістом оскаржуваної ухвали, де остання зазначена в статусі боржника.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк Марини Миколаївни задовольнити частково.
Викласти резолютивну частину ухвали Косівського районного суду від 27.01.2021 року про забезпечення позову в новій редакції.
Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити приватному нотаріусу Косівського районного нотаріального округу Тонюк Марині Миколаївні видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 до набрання чинності рішенням суду по даній справі.
Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ).
Боржники:
ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 ).
ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 ).
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 1 квітня 2021 року.