ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/5263/17                                                   Суддя першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                - Губської Л.В., Епель О.В.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, у подальшому замінених на належного відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.03.2017 року №0000161306 та №0000171306.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що анульована АТ «Укрсиббанк» Позивачу сума заборгованості за кредитним договором є додатковим благом, а відтак належить до об`єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає про безпідставність незастосування судом до спірних правовідносин п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, оскільки мала місце зміна валюти зобов`язання, а у Позивача не відбулося збільшення активів чи майна внаслідок прощення боргу. 
Після усунення визначених в ухвалі від 15.01.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що факт отримання Позивачем доходу у вигляді додаткового блага внаслідок анулювання кредитної заборгованості підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Стверджує, що підстави для застосування до спірних правовідносин п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України відсутні, оскільки доказів зміни валюти зобов`язання відсутні.
Представник Позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, підкреслюючи, що у межах спірних правовідносин мала місце зміна валюти зобов`язання.
У судовому засіданні представник Відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 29.04.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11341519000 в сумі 100   000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505   000,00 грн. (а.с. 38-44). У подальшому між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 28.10.2009 року до договору про надання споживчого кредиту, в якому, зокрема, затверджено змінений графік платежів.
19.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою на рефінансування кредитної заборгованості збереженням з частковим анулюванням заборгованості за валютним кредитом (а.с. 131).
25.11.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11341519000 від 29.04.2008 року (щодо прощення частини боргу), за умовами якого анулювання частини заборгованості здійснюється у разі подання Позичальником Банку відповідного клопотання щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором та погашення Позичальником частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 1   044   418,59 грн. у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме за курсом купівлі такої валюти Банком на Мжбанківському валютному ринку України, що склався на дату купівлі такої валюти Банком за заявою Клієнта (а.с. 62-63).
Згідно заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів від 25.11.2015 року №1 АТ «УкрСиббанк» доручено ОСОБА_1 списати з її поточного рахунку у гривні кошти у розмірі, необхідному для придбання іноземної валюти на суму 42   629,33 долари США (а.с. 132).
Листом від 27.11.2015 року №31-7/834 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 27.11.2015 року вручено повідомлення про анулювання боргу у порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в якому зазначено, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, яка станом на 27.11.2015 року становить 52   149,43 доларів США (1   230   585,85 грн. по курсу НБУ), що складається з 51   397,98 доларів США (1   212   853,66 грн. по курсу НБУ станом на 27.11.2015 року) суми основного боргу та 751,45 доларів США (17   732,19 грн. по курсу НБУ станом на 27.11.2015 року) суми відсотків (а.с. 114).
Також, в указаному листі було звернуто увагу на необхідність відобразити суму анульованої заборгованості за основним боргом (кредитом) як додаткове благо та самостійно сплатити з такого доходу податок на доходи фізичних осіб, а також військовий збір.
Відтак, матеріали справи свідчать, що ПАТ «УкрСиббанк» у 2015 році анульовано заборгованість ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту, що підтверджується інформацією, наданою банком листом від 30.06.2016 року №11-42/24704 (а.с. 152), отриманої ДПІ у Подільському районі 08.07.2016 року у відповідь на запит податкового органу від 19.05.2016 року №4140/10/26-56-13-04-10 (а.с. 151).
У зв`язку викладеним у період з 0108.2016 року по 05.08.2016 року працівниками ДПІ у Подільському районі на підставі наказу від 26.0.2016 року №282 та у відповідності до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. п. 79.1, 79.2 ст. 79 ПК України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем:
- пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176ПК України, оскільки ОСОБА_1 не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України та не сплачено податок на суму 241   961,73 грн.;
- п. 16-1 пізрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, внаслідок чого не сплачено військовий збір на суму 18   192,80 грн.
Результати перевірки зафіксовані в акті від 10.08.2016 року №4464/26-56-13-06-05/ НОМЕР_1 (а.с. 28-30).
На підставі викладених в акті перевірки висновків ДПІ у Подільському районі 19.09.2016 року прийняті:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0010241306 (а.с. 31), яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 302   452,16 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 241   961,73 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 60   490,43 грн.;
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0010251306 (а.с. 32), яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 22   741,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 18   192,80 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 4   548,20 грн.
За наслідками повторного адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 27.02.2017 року №2771/К/99-99-11-02-01-14 частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та у зв`язку з неврахуванням ДПІ у Подільському районі приписів пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України скасовані податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року №0010241306 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі основного платежу 121,80 грн., штрафної санкції - 30,45 грн. та від 19.09.2016 року №0010251306 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму основного платежу - 9,13 грн., штрафної санкції - 2,28 грн. та у цій частинах рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16.12.2016 року №8337/К/26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги (а.с. 33-36).
З урахуванням наведеного ГУ ДФС у м. Києві 02.03.2017 року прийняті:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0000161306 (а.с. 26), яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 302   299,91 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 241   839,93 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 60   459,98 грн.;
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0000171306 (а.с. 25), яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 22   729,59 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 18   183,63 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 4   545,92 грн.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 14, 162, 164, 165, 179, п. 8 підрозділу 1 та п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а також врахувавши ряд правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку, що оскільки анулювання кредитної заборгованості є фактичним отриманням доходу у розумінні ПК України, останнє визначається як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до пп. пп. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Приписи пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначають дохід з джерелом їх походження з України як будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу) (пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові від Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 802/598/16-а.
Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України у редакції, чинній з 01.01.2015 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 року №321-VIII, положення якого набрали чинності 07.05.2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.
Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.
Разом з тим, необхідною умовою застосування пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України є зміна валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню. Проте, матеріали справи не містять доказів зміни умов кредитного договору щодо валюти зобов`язання, адже згідно додаткової угоди від 25.11.2015 року №1 (щодо прощення частини боргу) ОСОБА_1 здійснила погашення частини заборгованості у доларах США. Відтак посилання Апелянта на необхідність застосування наведених норм ПК України до спірних правовідносин є помилковим.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.06.2018 року у справі №К/9901/49585/18, від 23.08.2019 року у справі №825/599/17, від 26.03.2020 року у справі №817/1670/16, від 04.06.2020 року у справі №826/7305/17, від 04.11.2020 року у справі №240/348/19, від 13.01.2021 року у справі №815/3071/18.
Подальше ж укладення договору про надання споживчого кредиту №11477215000 від 25.11.2015 року (а.с. 50-51) на наведені вище висновки суду не впливають, оскільки отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у ПАТ «УкрСиббанк» з метою придбання валюти для виконання умов договору споживчого кредиту від 29.04.2008 року №11341519000 не можуть свідчити про зміну валюти зобов`язання у розумінні пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
При цьому, згідно пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, який визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема, такі доходи - основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.
Системний аналіз наведених вище норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що обов`язок платника податків (боржника) щодо сплати податку з додаткового блага та щодо його відображення у річній податковій декларації на підставі пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164 ПК України виникає за сукупності таких умов: прощений борг повинен бути анульований кредитором до закінчення строку позовної давності; такий прощений борг має стосуватися виключно основного тіла кредиту без урахування суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені); кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу; кредитор зобов`язаний суму анульованого (прощеного) боргу включити до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).
Матеріали справи свідчать, що анулювання (прощення) кредитором Позивачу боргу відбувалося до закінчення строку позовної давності, оскільки останній у додатковій угоді від 25.11.2015 року №1 (щодо прощення частини боргу) самостійно визнав розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29.04.2008 року №11341519000, а відтак станом на 27.11.2015 року визначений ЦК України строк позовної давності не закінчився. 
Факт належного повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 про анулювання (прощення) боргу та ознайомлення останньої з необхідністю відображення доходу у річній податкові декларації та самостійної сплати податку підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про анулювання боргу, отриманого Позивачем особисто 27.11.2015 року (а.с. 114).
При цьому, як було встановлено раніше, в указаному повідомленні зафіксовано, що анульована заборгованість складається з: 51   397,98 доларів США основного боргу (1   212   856,33 грн. за курсом Національного банку України станом на 27.11.2015 року) та 754,45 доларів США процентів (17   732,19 грн. по курсу Національного банку України станом на 27.11.2015 року).
Разом з тим, до складу додаткового блага на підставі пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України контролюючим органом було включено лише прощену суму основного боргу у розмірі 1   212   853,66 грн. без урахування суми прощених відсотків, що підтверджується, зокрема, листом ДПІ у Подільському районі від 19.05.2016 року №4140/10/26-26-13-04-10, адресованому ПАТ «УкрСиббанк».
Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, наведені вище обставини свідчать про правильність висновків суду першої інстанції про те, що анульована за договором кредитної лінії сума боргу у розмірі 1   212   853,66 грн. у 2015 році є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а відтак в силу положень пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом і підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу ОСОБА_1 за 2015 рік.
При цьому судовою колегією враховується, що оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2015 року визначена у розмірі 1   218,00 грн., то до складу загального річного оподатковуваного доходу ОСОБА_1 за 2015 рік необхідно включити суму 1   212   244,66 грн. (1   212   853,66 грн. - 609,00 грн.).
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вже було зазначено вище, на запит ДПІ у Подільському районі від 19.05.2016 року №4140/10/26-26-13-04-10 ПАТ «УкрСиббанк» листом від 30.06.2016 року №11-42/24704 повідомив Відповідача про нарахування Позивачу доходу у вигляді анулювання (прошення) заборгованості за кредитом. Отже, банком повідомлено Позивача про прощення (анулювання) боргу, тобто дотримано умови, з якими положення пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу. Крім того, ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_1 про наявність вказаного обов`язку.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, Позивач не виконав передбаченого пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України обов`язку та не задекларував отриманий у 2015 році дохід у сумі 1   212   853,66 грн. у вигляді додаткового блага, а саме суми анульованої основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (пп. 54.3.1); дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2).
Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність всіх передбачених законом правових підстав для виникнення у Позивача оподаткованого доходу у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом в сумі 1   212   244,66 грн. За таких обставин викладені у податковому повідомленні-рішенні від 02.03.2017 року №0000161306 суми збільшення грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 241   839,93 грн. ((1   200   064,66 х 20%) + (12   180,00 х 15%)) основного платежу та 60   459,98 грн. (241   839,93 грн. х 25%) штрафних (фінансових) є правомірними.
Твердження Позивача в апеляційній скарзі про те, що протягом дії договору про надання споживчого кредиту останнім за користування кредитними коштами була сплачена сума, що значно перевищує сам розміру кредиту, а відтак покладення на нього додаткового обов`язку зі сплати податків призведе до виникнення надмірного індивідуального тягаря у вказаної особи та втручанням у право власності останньої, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з огляду на таке.
Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
Сума боргу (тіло кредиту та проценти) платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги.
Наведений правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.06.2019 року у справі № 825/399/16.
Відтак, попри те, що протягом дії договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 , згідно її пояснень, виплатила значну суму коштів ПАТ «УкрСиббанк», прощення банком заборгованості за кредитом на суму 1   212   853,66  грн. зумовило приріст показників фінансового та майнового стану платника податку на вказану суму, а відтак й виникнення обов`язку із сплати податку на доходи фізичних осіб з вказаної суми з вирахуванням 50% мінімальної заробітної плати.
Щодо нарахування Позивачу грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 18   183,63 грн. із застосуванням штрафних санкцій у розмірі 4   545,92 грн, то з цього приводу судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Законом України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, відповідно до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Так, платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.
Отже, отримання Позивачем оподатковуваного доходу у вигляді додаткового блага в сумі 1   212   244,60 грн., є належною підставою для нарахування останньому грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 18   183,63 грн., обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), а також застосування штрафних (фінансових) санкцій за правилами п. 123.1 ст. 123 ПК України у розмірі 25% самостійно визначеної контролюючим органом суми, яка становить 4   545,92 грн.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №815/3071/18.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
          Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 
          Судді                                                                                          Л.В. Губська
                                                                                                    О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 24» лютого 2021 року.