П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7488/20	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12  жовтня 2020 року (суддя Радчук А.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 12.10.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини, які виразилися у відмові нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року по справі №420/5583/19) відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року №248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми;
- базовим місяцем при нарахуванні індексації грошового забезпечення визначити січень 2008 року;
- стягнути з військової частини на користь позивача суму завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення шкоди в розмірі 51312,35 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , які виразилися у відмові нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, по справі №420/5583/19) відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року №248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми.
Військову частину зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, по справі №420/5583/19) відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року №248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період січень 2008 року, з урахуванням сплаченої суми.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
При цьому апелянт зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення позивачу проведено на підставі законодавства, яке діяло у спірний період. Так, згідно телеграми Міністерства оборони України від 31.12.2015 року за №248/3/9/1/1150 збільшено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць усім військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), тому при проведенні розрахунку індексації грошового забезпечення обрано базовий місяць січень 2016 року.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині №181, підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху - голову військової кваліфікаційної комісії, у зв`язку зі звільненням наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.08.2017 року №339 у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №420/5583/19, що набрало законної сили згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини).
Вважаючи, що в/ч НОМЕР_1 при нарахуванні на виконання рішення суду індексації грошового забезпечення було порушено вимоги чинного законодавства ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою, у якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року №248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми.
Листом від 10.07.2020 року військова частина повідомила ОСОБА_1 про те, що розрахунок індексації грошового забезпечення заявника проведено на підставі чинного законодавства.
Не погодившись із зазначеним твердженням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що військовою частиною при проведені позивачу нарахування та виплату індексації грошового забезпечення невірно визначено січень 2016 року базовим місяцем для розрахунку індексації та порушено положення Порядк №1078.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03.07.1991 року «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII).
У відповідності до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію Закону №1282-XII.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій статті 4 Закону №1282-XII.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Порядок №1078).
Згідно пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, та діяла до дати набрання чинності постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши Постанову №1294 в період її дії з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, колегія суддів вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців, що дає підстави вважати, що базовий місяць для проведення індексації за період з 01.01.2016 року по 19.08.2017 року, є січень 2008 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що військовою частиною нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року проведено з порушенням Порядку №1078 та не застосовано базовий місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період січень 2008 року.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що у січні 2016 року збільшено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць усім військовослужбовцям, оскільки зазначене збільшення відбулося за рахунок стимулюючих виплат. Водночас, відповідно до приписів абзацу 5 пункту 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. Отже зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, а тому військовою частиною було безпідставно застосовано при нарахуванні індексації у якості базового місяця - січень 2016 року.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав такі дії в/ч НОМЕР_1 протиправними, та зобов`язав військову частину нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період січень 2008 року, з урахуванням сплаченої суми.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином апеляційна скарга в/ч А1495не підлягає задоволенню.
При розгляді даної справи судом враховано, що відповідачем оскаржуються рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, тому суд апеляційної інстанції перевірив оскаржене рішення суду лише в цій частині, в межах доводів та вимог поданої скарги.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                          І.П.Косцова

        Суддя                                                                                          Ю.В.Осіпов