ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер справи 766/9492/20                                                    Головуючий в 1 інстанції Кузьміна О.І.
Номер провадження 22-ц/819/301/20                                        Доповідач Орловська Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                   Орловської Н.В.,
суддів:                                            Кутурланова О.В.,
                                                       Майданіка В.В.
секретар Давиденко І.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2020 р. представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» ( АТ «Альфа-Банк») звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.12.2018 р. у розмірі 272 086,58 грн. та судових витрат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 20.12.2018 р. між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про надання особистого кредиту № 501096861, відповідно до умов якої відповідачеві надано кредит у сумі 200 000 грн. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язався виплачувати проценти за користування кредитом, неустойки та інші платежі у строк та на умовах, згідно графіку погашення кредиту. Проте, в порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.03.2020 р. має прострочену заборгованість 272 086,58 грн., а саме: 49162,02 грн строкова заборгованість, 125 790,55 грн прострочена заборгованість, 7116,91 грн строкова заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіям, 82 817,10 грн прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіям, 7200 грн штрафи. 
Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» суму заборгованості у розмірі 272 086,58 грн.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 р. позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №501096861 від 20.12.2018 року в розмірі 272086,58грн., а саме: строкова заборгованість – 49162,02грн., прострочена заборгованість – 125790,55грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях -7116,91грн.; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях - 82817,10грн.; штрафи – 7200,00грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» судові витрати в розмірі 4081,30 грн.
Рішення суду вмотивовано тим, що позивач свої зобов`язання за договором від 20.12.2018 р. №501096861 виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 200000,00 грн. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови договору та станом на 20.03.2020 року утворилась заборгованість відповідача в розмірі 272086,58 грн. З огляду на викладене та керуючись ст. 526, 530, 536, 599, 611, 615, 1048, 1050, 1054 ЦК України суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольнив його у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що документи, які додано до матеріалів цивільної справи не містять доказів, які б підтверджували перерахування грошових коштів, обумовлених договором, на користь відповідача, зокрема первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, отож підстав вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту відсутні. 
Крім того, банком не надано самого договору від 20.12.2018 р. №501096861, на який він посилається, у якому були б визначені усі істотні умови. Натомість, надана банком оферта є лише пропозицією укласти договір на майбутнє.
Також скаржник вказує на те, що частину заборгованості, яка є предметом стягнення, становить так звана «строкова заборгованість», тобто заборгованість, строк оплати якої ще не настав. Проте позивач не направляв відповідачу вимогу про дострокову сплату кредиту. 
Вимоги позивача щодо сплати штрафу в сумі 7200 грн. взагалі нічим не підтверджені, позовна заява не містить розрахунку штрафу з посиланням на умови договору. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Альфа-Банк» заперечує її доводи, вважає рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2020 р. законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить залишити його без змін. 
Зазначає, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 була укладена угода про надання особистого кредиту № 501096861, умови якої позивачем виконані в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит в сумі 200 000 грн., який останній зобов`язався повернути зі сплатою відсотків. Наявність договірних відносин між сторонами підтверджується завіреними копіями анкети – заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» про банківське обслуговування фізичних осіб, оферти на укладання угоди про надання кредиту, графіком платежів та розрахунком сукупної вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Наявність дій, спрямованих на укладання та виконання ОСОБА_1 умов договору підтверджується документами, поданими ОСОБА_1 до отримання кредиту, а саме копією його паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, а також спільною заявою ОСОБА_1 та його дружини про те, що кредитні умови їм зрозумілі та їх влаштовують. 
Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом, 20.12.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету – заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». (а.с.8)
20.12.2018 року відповідачем підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501096861, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти вказану угоду, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. (а.с.6)
Умовами для укладання такої угоди визначено тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту «200 000 грн.», процентна ставка «17,99% річних, фіксована», строк кредиту «18 місяців». 
Зазначено, що кредит надається для власних потреб у розмірі 196 463,64 грн., спосіб видачі – переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк», а також для оплати страхового платежу в розмірі 3536,35 грн., спосіб оплати – переказ коштів на рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування» № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк». 
Передбачено, що угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов угоди та договору. 
Своїм підписом у оферті ОСОБА_1 підтвердив, що отримав Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501096861, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2018 р.
Вказані обставини свідчать про те, що з моменту підписання банком отриманого відповідачем Акцепту угода про надання кредиту № 501096861 від 20.12.2018 р. набула чинності, ОСОБА_1 погодився з визначеними у оферті умовами кредитування, а тому доводи відповідача щодо відсутності договірних відносин між сторонами та відсутності його волевиявлення на укладення кредитного договору є необґрунтованими.
Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту реального отримання відповідачем коштів за угодою № 501096861 від 20.12.2018 р. колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки умовами угоди передбачено, що способом видачі кредиту є переказ коштів на рахунок в АТ «Альфа-Банк», а саме 196 463,64 грн. на рахунок № НОМЕР_1  та 3536,35 грн. на рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування» № НОМЕР_2 .
До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем надано виписку по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 20.12.2018 року банком здійснено транзакцію «видача кредиту» шляхом перерахування коштів в сумі 196 463,65 грн на рахунок № НОМЕР_1 , призначення платежу «перерахування коштів за кредитним договором № 501096861 від 20.12.2018, ОСОБА_1 ». (а.с.83)
Крім того, згідно цієї є виписки 20.12.2018 року АТ «Альфа-Банк» здійснено транзакцію «розрахунок к ПрАТ «Альфа Страхування» шляхом перерахування коштів в сумі 3536,35 грн. з призначенням платежу «Оплата за послуги страхування згідно кредитного договору № 501096861 від 20.12.2018». (а.с.83)
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем АТ «Альфа-Банк» виконано умови угоди про надання кредиту № 501096861 від 20.12.2018 р. шляхом перерахування коштів в загальній сумі 200 000 грн на визначені у договорі рахунки.
Натомість, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості станом на 20 березня 2020 року борг ОСОБА_1 за договором кредиту № 501096861 від 20.12.2018 року становить 272 086,58 грн., з яких: 49 162,02 грн. строкова заборгованість; 125 790,55грн прострочена заборгованість; 7116,91 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 82 817,10 грн. прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 7200,00 грн штрафи.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи, що позивачем підтверджено факт виконання угоди про надання кредиту № 501096861 від 20.12.2018 р. шляхом перерахування на визначені в угоді рахунки ОСОБА_1 грошових коштів у загальній сумі 200 000 грн., проте матеріали справи не містять доказів повернення ОСОБА_1 позивачу отриманих ним кредитних коштів, тому слід дійти висновку про необхідність захисту прав та інтересів АТ «Альфа-Банк» шляхом стягнення простроченої (125 790,55грн)та строкової (49 162,02 грн.)заборгованості по тілу кредиту в судовому порядку. 
Доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення з нього строкової заборгованості, тобто сум, строк виплати яких на момент звернення позивача до суду не настав, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до  ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України банк, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати відсотків у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики (якщо договором передбачено обов`язок позичальника повертати позику частинами).
Тобто, звернення до суду з вимогою дострокового повернення всієї суми кредитних коштів, у зв`язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.
Якщо позичальником порушуються будь-які умови кредитного договору, банк має право розцінювати його дії як невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Це може спричинити настання правових наслідків, передбачених договором або чинним законодавством, в тому числі і  вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту.
При цьому, направлення письмової вимоги про дострокове  повернення  всієї суми кредиту позичальнику не є обов`язковим. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002  року у справі № 1-2/2002 зазначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Тобто, звернення позикодавця з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань  є  правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права.
Саме тому,  право банку на дострокове повернення  всієї суми кредиту є необмеженим, та може бути застосоване ним за умов будь-якого прострочення виконання зобов`язання позичальником. 
Враховуючи, що додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 501096861 від 20.12.2018 р. (графіком платежів) передбачено обов`язок позичальника ОСОБА_1 повертати позику частинами, а випискою по банківському рахунку позичальника підтверджено факт неналежного виконання ним зобов`язань за вказаною угодою, тому вимоги позивача АТ «Альфа-Банк» про дострокове стягнення з позичальника всієї суми кредиту є правомірними.
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки у вигляді штрафу в сумі 7200 грн, то апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2018 року ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 92), згідно якого штраф за кожне прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох днів становить 200 грн., а за кожне прострочення платежу, що триває п`ять та більше діб – 400 грн. 
Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши зазначений паспорт споживчого кредиту, тим самим погодився з такими умовами кредитування, згідно наданого позивачем розрахунку відповідач станом на 20.03.2020 р. дванадцять разів допустив прострочення платежу більше ніж на п`ять діб, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 7200,00 грн. ((200 грн. + 400 грн.) * 12) є правильним. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 строкової (7116,91 грн) та простроченої (82 817,10 грн) заборгованості по нарахованих відсотках та комісіях, то колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно довідки – розрахунку заборгованості станом на 20.03.2020 року, загальна сума простроченої та строкової заборгованості ОСОБА_1 за відсотками та комісіями, становить 89 934,01 грн (82817,10 простроченої заборгованості + 7116,91 грн строкової заборгованості). (а.с.12)
Разом з тим, до суду апеляційної інстанції представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 20.03.2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам за користування кредитом, розрахованим за відсотковою ставкою 17,99% річних, становить 31 434,01 грн., сума заборгованості відповідача по комісіям станом на 20.03.2020 року становить 58 500 грн.
Враховуючи, що умовами угоди про надання кредиту № 501096861 від 20.12.2018 року, яка підписана сторонами, передбачено обов`язок відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 17,99% річних, і відповідачем не доведено факту їх сплати, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотками в сумі 31 434,01 грн. 
Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що згідно оферти, яка є угодою про надання кредиту (а.с. 6), позивачем встановлено комісію «за обслуговування кредиту у розмірі 2,25 % від суми кредиту», у той час як умова щодо щомісячного обов`язку відповідача сплачувати таку комісію договором не передбачена.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що сплата комісійної винагороди мала носити одноразовий характер. Оскільки, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідачем вже було здійснено погашення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4500,00 грн., тому нарахована позивачем сума заборгованості по комісіям станом на 20.03.2020 р. у розмірі 58500 грн. є необґрунтованою та не підлягає стягненню з відповідача.
Оскільки задовольняючи позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісіям в сумі 58500,00 грн. суд не врахував наявність зазначених вище обставин, тому колегія суддів вважає за необхідне з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року щодо задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20.12.2018 р. № 501096861 в частині заборгованості по комісіям в сумі 58500,00 грн. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини вимог.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI  (в редакцій, чинній на момент звернення позивача з даним позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2102,00 грн.
Ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позовної заяви ціна позову складала 272086,58 грн., сума задоволених позовних вимог складає 213 586,58 грн. (272086,58 грн. – 58500,00 грн.), що складає 78,5 % від ціни позову, а тому стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає 78,5 % від сплаченої позивачем в суді першої інстанції суми судового збору, що становить 3203,82 грн. (78,5 % від 4081,30 грн.).
На підставі вище зазначеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» судових витрат, зменшивши суму стягнення з 4081,30 грн. до 3203,82 грн. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 повинен був сплатити судовий збір в сумі 6121,95 грн. (150% від 4081,30грн.), проте ухвалою суду від 22.12.2020 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, як члена багатодітної сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відмовлено у задоволенні 21,5% позовних вимог АТ «Альфа-Банк», тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України 21,5 % суми судового збору, яка підлягала сплаті апелянтом при зверненні до суду апеляційної інстанції (6121,95 грн), підлягає стягненню з позивача на користь держави, що становить 1316,22 грн. 
Керуючись ст.ст.  141, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20.12.2018 р. № 501096861 по комісіям в сумі 58 500,00 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги залишити без задоволення. 
Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судових витрат змінити, зменшивши суму стягнення з 4081,30 грн. до 3203,82 грн.
В решті це ж рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1316,22 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови шляхом подання касаційної безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено 03.03.2021 року.

Головуючий                        ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                ________________                        О.В. Кутурланова

                               ________________                        В.В.Майданік