ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 лютого 2021 року           справа №200/6195/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 р. у справі  № 200/6195/20-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області, в якому просив:  
- визнати протиправним та скасувати рішення Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області № 7/48-732 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність" від 04 грудня 2019 року в частині відмови громадянину позивачу,
- зобов`язати Урзуфську сільську раду Мангушського (Першотравневого) району Донецької області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,12 га для садівництва, яка знаходиться на території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області,
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1  від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства,
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за рахунок вільних земельних ділянок для ведення сільського господарства (рілля, пасовище),
- стягнути з Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 10089,60 грн. (десять тисяч вісімдесят дев`ять  гривень 60 копійок).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області №7/48-732 йому було відмовлено у наданні земельної ділянки для садівництва. Відповідач протиправно, всупереч приписам статті 122 Земельного Кодексу України не надав йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно поданих ним документів, або вмотивованої відмови, чим порушив його право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність. Також, зазначає, що він звертався до ГУ ДЗК з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  безоплатно у власність для особистого ведення селянського господарства площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Відповіддю від 04.03.2020 року, ГУ ДЗК у визначений законодавством строк в порушення ст. 118 ЗК України не було прийнято передбачено законодавством рішення, повідомило про необхідність обрання земельної ділянки з запропонованих на сайті та в подальшому зверненні до сільради про відведення земельної ділянки безоплатно у власність згідно зі статтею 122 Земельного Кодексу. Апелянт зазначає, що жодна з відповідей якими було відмовлено в задоволені заяв не містить посилання на Генеральний план с.Урзуф та те, що бажана для отримання позивачем земельна ділянка розташована на землях житлової та громадської забудови, на яких заплановано торговельну зону, отже, не може бути підставами для відмови в задоволені позовних вимог. 
Також, від позивача до суду надійшли додаткові пояснення до скарги, в яких посилається на порушення відповідачем порядку оприлюднення рішення від 04.12.2010, Генерального плану с.Урзуф, та невідповідність наданих відповідачем доказів.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій проси скаргу залишити без задоволення , а рішення суд без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27 червня 1997 року Першотравневим РВ УМВС України у Донецькій області), має право на  пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 10 жовтня 2017 року). 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03 серпня 2018 року  №2226-СГ надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.29).
09 липня 2019 року між ОСОБА_1 як Замовником та ТОВ "Приазовський земельно-кадастровий центр", як Виконавцем укладено договір №1264 про складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованого на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області (а.с.30-34).
06.08.2019 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, що розташована в межах населеного пункту с.Урзуф на території Мангушської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва (а.с.65).
19.09.2019 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області надано відповідь на клопотання позивача, в якому зазначено, що згідно інформаційної довідки відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.09.2019 №813/249-19 витребувана земельна ділянка для ведення садівництва орієнтованою площею 0,1200 га входить у межі населеного пункту с.Урзуф та відноситься до земель комунальної власності (а.с.38).
17.09.2019 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, що розташована в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва (суміжна земельна ділянка 1423985500:01:000:1686) (а.с.37).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 24 березня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" №1814-СГ відмовлено громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно  у власність земельної ділянки, розташованої на території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області в межах населеного пункту, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,1200 га, із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, який був вмотивований тим, що згідно з планово-картографічними матеріалами, наявними у Головному управлінні, частина запитуваної земельної ділянки знаходиться в межах населеного пункту. Розпорядження даними землями не відноситься до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
17.10.2019 позивач звернувся до Урзуфської сільської ради з клопотанням, в якому просив у зв`язку з відсутністю вільних земельних ділянок в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га надати грошову компенсацію земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для садівництва (а.с.39).
23.10.2019 Урзуфською сільською радою надано позивачу відповідь щодо надання грошової компенсації за земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га для садівництва, в якій зазначено про відсутність законодавчої норми про повноваження органу місцевого самоврядування щодо можливості грошового відшкодування замість реалізації громадянам їх права на отримання у власність земельних ділянок. Крім того, монетизація права на землю (грошова компенсація замість земельної ділянки) безпосередньо пов`язана з видатками з місцевого бюджету, які не можуть здійснюватися при відсутності для цього відповідних підстав. У зв`язку з чим, вказані видатки не включені до бюджету Урзуфської сільської ради (а.с.40-41).
До матеріалів справи, позивачем також надано лист Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 31.10.2019 №31-5-0.29-5721/2-19 щодо розгляду звернення позивача від 18.10.2019 №1647/3-19-0.15 про знаходження земельної ділянки в межах чи за межами населеного пункту Урзуф, в якому повідомлено останнього, що земельна ділянка, запитувана гр.. ОСОБА_1 розташована у АДРЕСА_1 (суміжний кадастровий номер якої 1423985500:01:000:1686) знаходиться в межах населеного пункту сел. Урзуф (а.с.42).
05 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Урзуфської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва (суміжна земельна ділянка 1423985500:01:000:1686).
Рішенням Урзуфської сільської ради від 04.12.2019 №7/48-732, за результатом розгляду клопотань громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено у задоволенні клопотань, орієнтовною площею 0,1200 га в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що на території Урзуфської сільської ради не передбачено виділення земель для ведення садівництва із земель житлової та громадської забудови в межах с.Урзуф. Згідно пп. "а" п.3 ст.22 Земельного Кодексу України земельні ділянки для ведення садівництва відводяться із земель сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів (а.с.43).
03.12.2019 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з запитом про надання публічної інформації щодо повідомлення кадастрових номерів, координат місця знаходження та адреси, вся необхідні реквізити вільних земельних ділянок щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для особистого ведення селянського господарства площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства (а.с.64).
10.01.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з запитом (повторно) про надання публічної інформації щодо повідомлення кадастрових номерів, координат місця знаходження та адреси, вся необхідні реквізити вільних земельних ділянок щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для особистого ведення селянського господарства площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для ведення особистого селянського господарства (а.с.63).
Відповідно до рішення  Урзуфської сільської ради від 16.08.2017 №7/23-309 "Про розробку містобудівної документації", враховуючи необхідність раціонального використання земель, створення належних умов для життєзабезпечення села Урзуф та керуючись п.42 частини 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Українi", ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності",  сільською радою вирішено розробити містобудівну документацію "Генеральний план с. Урзуф Мангушського району Донецької області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування с. Урзуф Мангушського району Донецької області" (у складі Генерального плану). Визначено замовником містобудівної документації - Урзуфську сільську раду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Предметом розгляду у зазначеній справі є рішення Урзуфської сільської ради від 04.12.2019 №7/48-732 та бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1  від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
За змістом статті 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, визначені ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в України».
Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Стаття 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
За положенням пункту «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до частини 1, 3 статті 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.
Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.
Згідно з підпунктом "б, в" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.
Учасникам бойових дій (до яких відносяться особи, визначені статтями 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») надаються відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.
Так, згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до частини 1, 4 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
За пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012р. № 5245-VI, у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.
Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що відповідний орган визначений статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
Зазначений висновок про виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідає висновку в ухвалі Конституційного Суду України від 29 вересня 2015 року № 44-у/2015 (Справа № 2-40/2015), постанові Верховного суду України від 19.01.2016 року № 21-3690а15 (справа № 824/167/15-а).
Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2019 року позивач звернувся до Голови Урзуфської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно)земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва (суміжна земельна ділянка 1423985500:01:000:1686).
Рішенням Урзуфської сільської ради від 04.12.2019 №7/48-732, відмовлено у задоволенні клопотань, у зв`язку з тим, що на території Урзуфської сільської ради не передбачено виділення земель для ведення садівництва із земель житлової та громадської забудови в межах с.Урзуф. Згідно пп. "а" п.3 ст.22 Земельного Кодексу України земельні ділянки для ведення садівництва відводяться із земель сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів 
Відповідно до рішення  Урзуфської сільської ради від 16.08.2017 №7/23-309 "Про розробку містобудівної документації", враховуючи необхідність раціонального використання земель, створення належних умов для життєзабезпечення села Урзуф та керуючись п.42 частини 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Українi", ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності",  сільською радою вирішено розробити містобудівну документацію "Генеральний план с. Урзуф Мангушського району Донецької області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування с. Урзуф Мангушського району Донецької області" (у складі Генерального плану). Визначено замовником містобудівної документації - Урзуфську сільську раду.
Відповідно до викопіювань з містобудівної документації Урзуфської сільської ради с.Урзуф  Донецької області (із схеми зонування території с.Урзуф, генерального плану с.Урзуф), бажана земельна ділянка, зазначена ОСОБА_1 на графічних матеріалах у клопотанні, яке розглянуто відповідачем та прийнято рішення від 04.12.2019 №7/48-732,  розташована на землях житлової та громадської забудови, на яких заплановано торговельну зону.
Згідно з ч.1 ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Отже, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), здійснюється її власником самостійно з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №344/10412/16-а.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038), генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №3038, вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Статтею 17 Закону №3038 визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.
Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.
Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.
Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.
Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.
Згідно з частинами 3-4 статті 24 Закону №3038, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього  Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; 3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку); 5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів; 6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.
Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:
розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення); віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.
Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.
Порядок здійснення контрольних повноважень органами місцевого самоврядування визначається насамперед Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Тобто, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме Генеральному плану села Урзуф, що відповідно до вимог частини 7  статті 118 ЗК України  є підставою для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача 2 від 04.12.2019 №7/48-732 прийнято у відповідності до повноважень, наданих сільській раді як Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", так і Земельним кодексом України.
Суд не приймає посилання апелянта на не оприлюднення рішення від 04.12.2019 та генерального плану, оскільки, з дослідженого сайту вбачається публікація рішення 06.12.2019, та розміщення генерального плану в червні 2019 року.
Щодо позовних вимог позивача до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, суд зазначає наступне.
Позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо розгляду клопотання ОСОБА_1  від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, та  зобов`язати повторно розглянути клопотання від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за рахунок вільних земельних ділянок для ведення сільського господарства (рілля, пасовище).
Матеріали справи містять клопотання позивача до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за рахунок вільних земельних ділянок для ведення сільського господарства (рілля, пасовище) (а.с.139).
Разом з цим, жодного доказу надіслання або надання вказаного клопотання на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області матеріали справи не містять.
В матеріалах справи наявне клопотання позивача надісланого до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, що розташована в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Урзуфської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області для садівництва (суміжна земельна ділянка 1423985500:01:000:1686) (а.с.37). 
До клопотання були надані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а саме з суміжною ділянкою № 1423985500:01:000:1686. 
Також, 17.09.2019 позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було надано "обґрунтування", в якому зазначено, що вказану земельну ділянку площею 0,12 га він планує отримати  для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів.
Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області за результатом розгляду зазначеного клопотання, відповідачем 1 винесено Наказ від 24 березня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" №1814-СГ, яким вмотивований тим, що згідно з планово-картографічними матеріалами, наявними у Головному управлінні, частина запитуваної земельної ділянки знаходиться в межах населеного пункту. Розпорядження даними землями не відноситься до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Отже, матеріали справи не містять належного доказу звернення позивача у відповідності до ст. 118 ЗК України до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням від 17.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га території Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за рахунок вільних земельних ділянок для ведення сільського господарства (рілля, пасовище).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем
На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 р. у справі  № 200/6195/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 р. у справі  № 200/6195/20-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судове рішення складено та підписано колегією суддів  02 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                       І.В. Геращенко 

                                                                                                Г.М. Міронова