ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2505/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів:                          Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Лащенко Р.В. 
за участі представника позивача Гаврилової О.Ю.
представника відповідача Міщенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р. (суддя Стрельнікова Н.В., повне судове рішення складено 25.09.2020 р.) в справі № 280/2505/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя, Головного управління  ДПС у Запорізькій області  про стягнення пені, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій  області (далі – ГУ ДФС), управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя (далі – УДКСУ)  про стягнення пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 р. в розмірі 4  890  888,60 грн. за період з 11.10.2018 р. по 14.02.2020 р. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2020 р. до участі в справі залучено  співвідповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р. позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 4 890 888 грн. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від  25.09.2020 р.  виправлена описка в резолютивній частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р., абзац другий абзац викладено в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг"    (код ЄДРПОУ 32573524) пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 року в розмірі    4 890 888, 60 коп.    (чотири мільйони вісімсот дев`яносто тисяч вісімсот вісімдесят вісім    гривень 60 коп.) за період з 11.10.2018    по 14.02.2020».
В апеляційній  скарзі відповідач ГУ ДПС у Запорізькій області просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Вказує, що строк стягнення пені на суму несвоєчасного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету не може перевищувати 1095 днів. Оскільки сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 р. в розмірі  13  771  943 грн. повинна бути повернута позивачу не пізніше 24.11.2015 р., то і строк пені вираховується з цієї дати. З урахуванням строку давності у 1095 днів, починаючи з 24.11.2015 р., такий строк завершується 23.11.2018 р. Тобто, судом першої інстанції безпідставно стягнуто суму пені, оскільки таке стягнення відбулось поза межами строку 1095 днів.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник відповідача ГУ ДПС апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Представники відповідачів ГУ ДФС та УДКСУ до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представників відповідачів ГУ ДФС та УДКСУ.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, які з`явились до судового засідання, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2019 р. у справі №280/4300/18, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 р., позов ТОВ «Запоріжалюмінторг» до Головного управління ДФС у Запорізькій області задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідних даних про бюджетне відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» сум податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» заборгованість бюджету з відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943    гривні 00 копійок; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 10 469 091 гривня 00 копійок.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 у справі набрала законної сили 11.12.2019.
Судовим рішенням у справі №280/4300/18 встановлено, що 20.05.2009 позивачем подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість  за квітень 2009 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року.
15.06.2009 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі прийнято податкове повідомлення-рішення №0000150808/0, яким ТОВ «Запоріжалюмінторг» зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість  за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015, задоволено адміністративний позов ТОВ «Запоріжалюмінторг», а саме скасовано податкове повідомлення-рішення №0000150808/0.
Постановою Верховного Суду від 25.05.2018 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі №2а-28/10/0870 залишено без змін.
Отже, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 20.10.2015, набрала законної сили 20.10.2015.
14.02.2020 Державна казначейська служба України перерахувала позивачу кошти в сумі 13 771 943 грн. на виконання виконавчого листа суду у справі №280/4300/18 та висновку щодо відшкодування сум податку на додану вартість.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за період з 11.10.2018 по 14.02.2020, і оскільки зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, суд першої інстанції вважав, що  позовні вимоги про стягнення пені на підставі п. 200.23  ст. 200 Податкового кодексу України  за період з 11.10.2018 по 14.02.2020 є обґрунтованими.
При цьому судом першої інстанції зазначено, що позивач просить стягнути пеню в сумі 4 890 888,60 грн. за період з 11.10.2018 по 14.02.2020, що становить 491 день, обраховану на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України станом на момент виникнення пені - 22%. 
Судом першої інстанції обчислення пені здійснено таким чином: 13 771 943 грн. (сума заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ) х 22% х 120% : 365 х 491 = 4 890 888,60 грн.
          Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
          Судом встановлено, що ТОВ «Запоріжалюмінторг» є платником податку на додану вартість.
20.05.2009 р. ТОВ «Запоріжалюмінторг» подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість  за квітень 2009 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року.
15.06.2009 р. Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі прийнято податкове повідомлення-рішення №0000150808/0, яким ТОВ «Запоріжалюмінторг» зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації  за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 р. в справі №2а-28/10/0870, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 р., скасовано податкове повідомлення-рішення №0000150808/0.
Постановою Верховного Суду від 25.05.2018 р. касаційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишена без задоволення, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 р. у справі №2а-28/10/0870 залишені без змін.
Тобто, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 р. в справі №2а-28/10/0870 набрала законної сили 20.10.2015 р.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2019 р. у справі № 280/4300/18, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 р., тобто набрало законної сили 11.12.2019 р., визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідних даних про бюджетне відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» сум податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» заборгованість бюджету з відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943    грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 10 469 091 грн.
При цьому сума пені, стягнута з контролюючого органу судовим рішенням у справі № 280/4300/18, розрахована по 10.10.2018 р.
14.02.2020 р. Державною казначейською службою України перераховано позивачу кошти в сумі 13 771 943 грн. – відшкодування  суми податку на додану вартість по податковій декларації за квітень 2009 р.
Спірним в цій справі є питання права позивача на стягнення пені  на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за  період з 11.10.2018 р. по день повного відшкодування суми податку на додану вартість (14.02.2020 р.).
За позицією контролюючого органу строк стягнення пені на суму несвоєчасного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету не може перевищувати 1095 днів, а оскільки сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 р. в розмірі  13  771  943 грн. повинна бути повернута позивачу не пізніше 24.11.2015 р., то і строк пені вираховується з цієї дати. З урахуванням строку давності у 1095 днів, починаючи з 24.11.2015 р., такий строк завершується 23.11.2018 р.
При цьому відповідачем не оспорюється розрахунок суми пені та власне сума пені, що стягнута з бюджету на користь позивача.
Вирішуючи спірні правовідносин, суд виходить з наступного.
Пунктом  200.1  статті  200 Податкового кодексу України  встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом  200.4  статті  200 Податкового кодексу України  визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього  Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3  статті  200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3  статті  200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту  200.7  статті  200 Податкового кодексу України  платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За змістом пункту  200.15  статті  200 Податкового кодексу України  у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Відповідно до пункту  200.23  статті  200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Зміст приведених правових норм обумовлює правильність висновку суду першої інстанції, що Податковим кодексом України   імперативно встановлено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість    з моменту її виникнення до дня погашення включно.
При цьому строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.
На думку апелянта, оскільки сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 р. в розмірі  13  771  943 грн. повинна бути повернута позивачу не пізніше 24.11.2015 р., то і строк нарахування пені має вираховується з цієї дати. З урахуванням строку давності у 1095 днів, починаючи з 24.11.2015 р., такий строк завершується 23.11.2018 р.
Суд визнає такі доводи контролюючого органу помилковими та зазначає, що  пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України містить імперативні приписи про нарахування пені на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість по день погашення заборгованості.
Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання контролюючого органу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах в справах №818/3843/17 та №820/1750/18, зважаючи на те, що предметом оцінки Верховного Суду в зазначених справах був не строк, протягом якого нараховується пеня на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а строк, протягом якого платник податків може звернутись до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення такої пені.
Також з цього приводу судом першої інстанції правильно зазначено, що позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і такий спір був вирішений в межах справи №280/4300/18, де суд визнав порушення прав позивача та стягнув з відповідача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пеню за період з 24.11.2015 р. по 10.10.2018 р.
Проте, оскільки сума бюджетного відшкодування перерахована позивачу тільки 14.02.2020 р., а вимоги позивача про стягнення пені стосуються  періоду з 11.10.2018 р. по 14.02.2020 р., є правильним  висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про стягнення пені на підставі пункту 200.23  статті 200 Податкового кодексу України  за період з 11.10.2018 р. по 14.02.2020 р. 
          Також суд погоджує розрахунок пені, зроблений судом першої інстанції.
          Так, предметом позову є стягненні пені за період з 11.10.2018 р. по 14.02.2020 р., тобто за 491 день прострочення.
На час виникнення права на нарахування пені облікова ставка Національного банку України становила 22%. 
Відповідно, обчислення суми пені здійснюється наступним чином: 13 771 943 грн (сума заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість) х 22% х 120% : 365 х 491 = 4 890 888,60 грн.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р. в справі № 280/2505/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р. в справі № 280/2505/20  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя, Головного управління  ДПС у Запорізькій області  про стягнення пені залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 25.01.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 26.01.2021 р. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко