ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року	Львів	Справа № 140/13123/20 пров. № А/857/27/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,
за участю секретаря судового засідання:             Марцинковської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року, головуючий суддя – Костюкевич С.Ф., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                 В С Т А Н О В И В :
В вересні 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.08.2020 року № 000000291319 та 000000281319.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2020 року відповідачем на підставі акта перевірки від 11.08.2020 року №10/7.13-19/ НОМЕР_1 було прийнято податкові повідомлення-рішення №000000291319 та №000000281319. Вказував, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, та податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки у наданих митним органом Німеччини документах щодо ввезеного автомобіля, позивач взагалі не значиться, у них як покупця зазначено іншу особу - ОСОБА_2 , який даний автомобіль на митну територію України не ввозив. Отримана відповідачем від митних органів Німеччини інформація (експортна митна декларація №18DE290693625000E6 від 22.10.2018 року) стосуються іншого зовнішньоекономічного контракту, за яким позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача про порушення ним положень митного та податкового законодавства. Доказів того, що позивач мав причетність до оформлення експортної декларації і доданих до неї рахунків, виписаних на іншу особу, Поліською митницею Держмитслужби не надано.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Поліської митниці Держмитслужби від 28.08.2020 року №000000291319 та 000000281319.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Поліська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно документів, наданих Генеральною митною дирекцією Німеччини листом від 25.04.2019 року, вартість транспортного засобу становить 14 500 Євро та є відмінною від зазначеної позивачем в поданих до митного оформлення в Україні МД та документах, відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржені податкові повідомлення - рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем ОСОБА_1 через декларанта ТзОВ “КАСТОМС БРОК ПЛЮС” за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/017988 від 01.11.2018 року ввезено на митну територію України товар – “Легковий автомобіль марки - BMW, модель 520D, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), код номеру двигуна - B47D20, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів - 1995см3, потужність - 140kW, тип кузова - седан, колісна формула - 4*2, колір чорний, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата введення в експлуатацію - 10.08.2015р. Категорія транспортного засобу - МІ. Торговельна марка - BMW, виробник BMW”.  
У вказаній декларації зазначено: країна відправлення: Німеччина (графа 16),  код УКТ ЗЕД 8703329010  (графа 33), ціна товару: 8 100,00 Євро (графа 42). При митному оформленні вказаного товару були сплачені наступні митні платежі: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (вид платежу - 121) - 32 655,52 грн., акцизний податок (вид платежу - 185) - 20 761,45 грн., податок на додану вартість (вид платежу - 128) - 75 994,44 грн.
До вищезазначеної  митної декларації додавалися супровідні документи, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) №250/2018 від 29.10.2018 року, в якому вказано продавцем фізичну особу ОСОБА_3 – Fahrzeughandel, вартість транспортного засобу - 8 100,00 Євро.
Матеріали справи також свідчать, що Поліською митницею Держмитслужби відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336, статті 345, пункту 2 частини 2 та частини 6 статті 351, 352, 354 Митного кодексу України, наказу Поліської митниці Держмитслужби від 13.07.2020 року №163 проведено документальну невиїзну перевірку гр. ОСОБА_1 з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товару за митною декларацією №UA205100/2018/017988 від 01.11.2018 року.
За результатами перевірки складено акт №10/7.13-19/ НОМЕР_1 від 11.08.2020 року (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого виявлено порушення позивачем  вимог статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, 53. частини 1 статті 257, 289 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за МД від 01.11.2018 року №UA205100/2018/017988 в сумі 13649,70 грн.; пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 30029,34 грн.
В акті перевірки зазначено, що відповідно до інформації, отриманої від митних органів Німеччини (Генеральної митної дирекції Німеччини), від 25.04.2019 року №Z4663-2018.UA.800165-DVIII.A.22 щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки “BMW”, модель “520D”, ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 (декларація країни відправника від 22.10.2018 року №18DE290693625000E6 та рахунок-фактура (інвойс) від 24.10.2018 року №V517-10-18 K-NI1910), встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості товару, імпортованого в адресу ОСОБА_1 , за МД від 01.11.2018 року №UA205100/2018/017988.
Так, згідно копій документів, надісланих Генеральною митною дирекцією Німеччини, а саме: декларації країни відправника від 22.10.2018 року №18DE290693625000E6, рахунка-фактури (інвойс) від 24.10.2018 року №V517-10-18 K-NI1910 встановлено: відправником товару є Mauss Motors International (Im Kuppersfeld 14, 40667 Meerbusch, DE); отримувачем ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ); вартість автомобіля становить 14 500,00 Євро (461 460,96 грн. на дату митного оформлення автомобіля).
Тобто, згідно документів, наданих Генеральною митною дирекцією Німеччини листом від 25.04.2019 року №Z4663-2018.UA.800165-DVIII.A.22, вартість транспортного засобу становить 14 500,00 Євро та є вищою, ніж зазначена в поданих до митного оформлення в Україні товарно-супровідних документах. 
Незважаючи на те, що згідно копії рахунка-фактури (інвойс) від 24.10.2018 року №V517-10-18 K-NI1910 та декларації країни відправника від 22.10.2018 року №18DE290693625000E6 покупцем транспортного засобу визначено ОСОБА_4 , продавцем - “Mauss Motors International” (Німеччина), транспортний засіб, який є об`єктом купівлі-продажу, однозначно ідентифіковано за ідентифікаційними номером (номер кузова) НОМЕР_3 , який повністю збігається з номером кузова, вказаного в МД типу ІМ40ДЕ від 01.11.2018 року №UA205100/2018/017988, оформленого ОСОБА_1 .
Відповідно до документально підтвердженої інформації, наданої митними органами Німеччини, щодо фактурної вартості переміщеного на митну територію України товару “автомобіль марки “BMW”, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 ” встановлено порушення повноти декларування ОСОБА_1 складових митної вартості: до митного оформлення подано недостовірну інформацію щодо вартісних характеристик товару, які мають значення для оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України, та які відрізняються від задекларованих за МД типу ІМ40ДЕ від 01.11.2018 року №UA205100/2018/017988.
Встановлені порушення призвели до заниження податкового зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 43 679,04грн., в тому числі: мито на суму 13 649,70 грн.; податок на додану вартість на суму 30 029,34 грн.
28.08.2020 року Поліською митницею Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення №000000291319, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ із ввезених на митну територію України товарів у сумі 37536,68 грн. (з них 30029,34 грн. основний платіж та 7507,34 грн. штрафні санкції) та № 000000281319, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби у сумі 17062,13 грн. (з них 13649,70 грн. основний платіж та 3412,43 грн. штрафні санкції).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що самостійне визначення відповідачем розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від митних органів Німеччини, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості (останніми не передбачено можливості переходу від резервного методу до основного методу), через що висновки акту перевірки не ґрунтуються на вимогах закону.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до п. 24 частини 1  статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;
Згідно із  ст. 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1)          виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2)          надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Відповідно до п. 3  ст. 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно  з п. 2 частини другої ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша  ст. 257 Митного кодексу України).
В силу  ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями  статті 58 Митного кодексу України  передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно із п. 54.4 ст. 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
В силу п. 190.1  ст.190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Матеріалами справи підтверджено, що у митній декларації ІМ40ДЕ №UA205100/2018/017988 від 01.11.2018 року декларантом позивача було зазначено, що автомобіль марки BMW, модель 520D, ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 , імпортується з Німеччини (графа 15 “країна відправлення”: Німеччина, “Код країни відправлення” DE). При цьому, до митного оформлення було подано рахунок-фактуру (інвойс) №250/2018 від 29.10.2018 року, за умовами якого продавцем транспортного засобу виступає фізична особа Johannes Tangel – Fahrzeughandel.
Разом з тим, із наданих  митними органами Німеччини документів видно, що ціна транспортного засобу марки BMW, модель 520D, ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 становить 14 500,00 Євро, а продавцем вказано компанію Mauss Motors International, покупцем - ОСОБА_4 .
Митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ №UA205100/2018/017988 від 01.11.2018 року, згідно якої митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом (графа 43 декларації).
При митному оформленні ТЗ рішення про коригування митної вартості митним органом не приймалося, додаткові дослідження поданих декларантом документів податковим та митним органами не проводилися. Відтак, висновки відповідача фактично здійснені лише на підставі припущення про фіктивність поданих позивачем документів, що стосуються вартості розмитненого транспортного засобу. Однак відповідач не встановив такого факту.   
Самі по собі документи митних органів Німеччини не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушені митних правил та не доводять факт порушення вимог митного та податкового законодавства.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу про те, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06.04.2020 року у справі №163/2062/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. від 09.10.2019 року в справі про порушення митних правил №2250/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасовано; провадження у справі за протоколом про порушення митних правил – закрито.
Вказаним рішенням суди дійшли висновку про те, що самі по собі документи митних органів Федеративної Республіки Німеччина не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо продавця (відправника), покупця (отримувача) та вартості товару. Такі документи лише свідчать, що німецька компанія "Mauss Motors International" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.
У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з наданих до митного оформлення документів. Відтак, позивачем правомірно виконано митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.
Тим самим в оскарженій постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Федеративної Республіки Німеччини, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.
Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                    П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №140/13123/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 26.02.2021 року.