Ухвала
іменем України 
04 січня 2021 року
м. Київ
справа № 316/1293/20
провадження № 51-6311 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області      від 17 червня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 вересня        2020 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,
встановив:
За вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 червня 2020 року  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, частиною 1 статті 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання – з 01 лютого 2020 року. 
 
Залишено незмінним запобіжний захід — утримання під вартою до набрання вироком законної сили.   
Судом також вирішено заявлений цивільний позов та долю речових доказів.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 вересня 2020 року вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпілі не погоджуються з вказаними судовими рішеннями щодо засудженого.  
Перевіривши касаційну скаргу потерпілих на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, потерпілі у касаційній скарзі наводять математичні розрахунки щодо швидкості руху автомобіля, що є фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, та не можуть бути предметом перевірки в касаційному порядку, а щодо їх впливу на призначене засудженому покарання, то касаційна скарга не містить належних доводів такої позиції.
Тобто, у касаційній скарзі потерпілі мають вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на їх думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, потерпілі просять скасувати оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як одночасне скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Таким чином, недодержання потерпілими вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення їх касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області                       від 17 червня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 вересня           2020 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимиухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                      ОСОБА_3