ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                             
17 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 636/5220/15
провадження № 61-27744 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати                      Касаційного цивільного суду 
 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Базис»,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «АКБ «Базис» та просила суд стягнути з відповідача 56 859,22 грн вкладу з нарахованими процентами і з урахуванням індексу інфляції, 2926,52 грн 3 % річних.
 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09 квітня 2012 року уклала з банком договір банківського вкладу № 001959 з видачею депозитного сертифікату, на виконання якого того ж дня позивач внесла грошові кошти у сумі 10 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 , 10 000 грн на рахунок №  НОМЕР_2 , 10 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 , а відповідач видав їй ощадні (депозитні) сертифікати серії НОМЕР_7, серії НОМЕР_8 та серії НОМЕР_9.
 
На раніше відкритих на її ім`я у ПАТ «АКБ «Базис» рахунках знаходилося: 152 695,95 грн на рахунку № НОМЕР_4 ; 65 078,95 грн на рахунку №  НОМЕР_5 ; 1,47 доларів США на рахунку № НОМЕР_6 . 
 
Постановою правління Національного банку України від 20 квітня 2012 року № 168 прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «АКБ «Базис» строком на 6 місяців, а постановою Національного банку України від 23 серпня 2012 року № 357 відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура банкрутства відповідача.
 
У кінці листопада через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позивач як кредитор банку отримала 185 380,85 грн. Коштів за депозитним договором № 001959 позивач не отримала.
 
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2014 року було визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 23 серпня 2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис».
 
У зв`язку з усуненням обставин, які перешкоджали позивачці вимагати повернення вкладу в судовому порядку, та відмовою банку виплатити позивачці кошти за договором банківського вкладу № 001959, які не були відшкодовані ФГВФО,  ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 56 859,22 грн (невиплачений вклад, нараховані проценти та інфляційні втрати) й 2 916,52 грн як 3 % річних.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Базис» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу задоволено: стягнуто з ПАТ «АКБ «Базис» на користь ОСОБА_1 59 775,74 грн заборгованості за договором банківського вкладу від 09 квітня 2012 року № 001959 з нарахованими процентами і з урахуванням інфляційних втрат у загальному розмірі 56 859,22 грн та 2 916,52 грн 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не надав позивачу банківські послуги належної якості, не виконав свої зобов`язання з поверненням коштів за депозитним договором та відсотків за користування такими коштами, тому наявні підстави для стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «АКБ «Базис» задоволено, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року змінено, зменшено розмір стягнутої заборгованості по вкладу з нарахованими процентами і з урахуванням індексу інфляції з 56 859,22 грн до 52 497,38 грн.
 
Апеляційний суд виходив із того, що позивач неправильно розрахував інфляційні втрати, тому у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року касаційну скаргу ПАТ «АКБ «Базис» задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційний суд виходив із того, що апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин, належним чином не перевірив доводи банку про те, що з 23 квітня 2012 року по 21 жовтня 2014 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банку, а тому дійшов передчасного висновку про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «АКБ «Базис» задоволено, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року змінено.
 
Зменшено суму заборгованості по вкладу за договором про банківський вклад від 09 квітня 2012 року № 001959, яка підлягає стягненню з ПАТ «АКБ «Базис» на користь ОСОБА_1 з нарахованими процентами і з урахуванням індексу інфляції з 56 859,22 грн до 46 340, 28 грн та 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання з 2916,52 грн до 962,18 грн, а всього загальну суму зменшено з 59 775 грн до 47 302,46 грн.
 
Апеляційний суд виходив із того, що з 23 квітня 2012 року по 21 жовтня 2014 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого припиняється нарахування процентів, неустойки та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості, тому за цей період не можна стягувати передбачені статтею 625 ЦК України виплати. 
 
Аргументи учасників справи
 
У червні 2017 року  ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, підписану представником Сіталом Ю. І.,на рішення апеляційного суду та просить його скасувати в частині зменшення судом розміру заборгованості як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Вважає, що інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями та нараховуються незалежно від вини боржника, тому на них не поширюється заборона нарахувань, передбачена статтею 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність.
 
Аналіз змісту касаційної скарги дає підстави вважати, що рішення апеляційного суду оскаржується позивачем лише в частині зменшення розміру інфляційних втрат з 24 453,42 грн до 13 934,48 грн та 3 % річних з 2 916,52 грн до 962,18 грн, а тому переглядається Верховним Судом лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ АКБ «Базис» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 10 518,94 грн та 3 % річних у сумі 1 954,34 грн. 
 
В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується та Верховним Судом не переглядається.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі.
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справа передана до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 09 квітня 2012 року ПАТ «АКБ «Базис» та ОСОБА_1 уклали договір банківського вкладу № 001959 з видачею депозитних сертифікатів, згідно з умовами якого позивач у день підписання договору внесла 10 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 , 10 000 грн на рахунок №  НОМЕР_2 та 10 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 . 
 
Банк видав ОСОБА_1 ощадні (депозитні) сертифікати і зобов`язувався після настання терміну повернення депозиту здійснити платіж після пред`явлення сертифіката на умовах та в порядку, встановленому в договорі банківського вкладу та сертифікаті. 
 
Окрім коштів, розміщених ОСОБА_1 на рахунках відповідача згідно договору банківського вкладу № 001959, на рахунках, відкритих на ім`я позивача в ПАТ «АКБ «Базис», знаходились інші кошти, зокрема 152 695,95 грн на рахунку № НОМЕР_4 ; 65 078,95 грн на рахунку № НОМЕР_5 ; 1,47 доларів США на рахунку №  НОМЕР_6 .
 
Постановою правління Національного банку України від 20 квітня 2012 року № 168 прийнято рішення про призначення тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Базис» строком на шість місяців, а саме із 23 квітня 2012 року по 23 жовтня 2012 року, та введено повний мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці з 23 квітня 2012 року по 23 липня 2012 року.
 
23 серпня 2012 року Національний банк України прийняв постанову № 357 про відкликання банківської ліцензії відповідача і розпочав процедуру його банкрутства.
 
У листопаді 2012 року через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримала частину належних їй коштів (гарантовану суму) в розмірі 185 380,85 грн. 
 
Залишок неотриманих позивачем коштів становить 32405,80 грн. Вимоги на вказану суму повідомленням т.в.о. ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» від 19 листопада 2012 року були віднесені до переліку (реєстру) акцептованих вимог за 4 чергою кредиторів банку.
 
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2014 року, яка набрала законної сили 21 жовтня 2014 року, було визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 23 серпня 2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис».
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній на 07 лютого 2020 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Зменшуючи суму 3% річних та інфляційних витрат, що підлягає до стягнення з відповідача, апеляційний суд виходив із положень пункту 4 частини першої статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та постанови Національного банку України від 23 серпня 2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис», згідно якої з 23 квітня 2012 року по 21 жовтня 2014 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів банку. Разом з тим, апеляційний суд не врахував, що вказане рішення НБУ було скасоване постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2014 року та не створювало жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта, з огляду на що дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру інфляційних втрат та 3 % річних.
 
У зв`язку з неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права при визначенні розміру інфляційних втрат і 3 % річних рішення апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ПАТ АКБ «Базис» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 10 518,94 грн та 3 % річних у сумі 1 954,34 грн не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості й не може бути залишено в силі з наведених мотивів.
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Згідно пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
 
За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року в справі № 905/1328/17 ліквідовано юридичну особу- банкрута ПАТ «АКБ «Базис»; зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи - банкрута ПАТ «АКБ «Базис» та виключити вказане товариствоз Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;закрито провадження всправі № 905/1328/17 про банкрутство ПАТ «АКБ «Базис».
 
Реєстрація припинення ПАТ «АКБ «Базис» як юридичної особи здійснена 19 жовтня 2020 року, номер запису в Єдиному державномуреєстріюридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 1002541170068004828.
 
Велика палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року в справі № 264/5957/17 (провадження 14-37цс20) зробила висновок, що «суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо шляхом реорганізації чи ліквідації припинено юридичну особу, яка була однією зі сторін у справі, коли спірні правовідносини не допускають правонаступництва відповідних прав та обов`язків такої юридичної особи, зокрема заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні. Відсутність універсального правонаступництва юридичної особи саме по собі не може бути підставою для закриття провадження у справі. Рішення суду першої або апеляційної інстанції не можна скасувати в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі, зокрема через припинення шляхом реорганізації чи ліквідації після ухвалення такого рішення юридичної особи, яка була однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва відповідних прав та обов`язків такої юридичної особи, а рішення суду першої або апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.У разі припинення шляхом реорганізації чи ліквідації юридичної особи-сторони у справі після ухвалення рішення судом першої або апеляційної інстанції суд касаційної інстанції за наявності відповідних доказів повинен залучити до участі у справі правонаступника прав і обов`язків цієї юридичної особи, визначивши підставу такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до нового кредитора чи боржника у спірних правовідносинах».
 
У справі, що переглядається, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, беручи до уваги зміст ухвали Господарського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року в справі № 905/1328/17, встановлено відсутність правонаступника ПАТ АКБ «Базис» у зобов`язанні, яке виникло із договору договору банківського вкладу від 09 квітня 2012 року № 001959, укладеного з ОСОБА_1 .
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Враховуючи неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального правапри вирішенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, зважаючи на те, що ПАТ «АКБ «Базис»ліквідоване, відомості про правонаступників ліквідованого банку у відповідному зобов`язанні відсутні, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень частини першої статті 414 ЦПК України, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ АКБ «Базис» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 10 518,94 грн та 3 % річних у сумі 1 954,34 грн і закриття провадження всправі в указаній частині на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2, задовольнити частково.
 
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1  до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 10 518,94 грн та 3 % річних у сумі 1 954,34 грн скасувати.
 
Провадження в справі № 636/5220/16 у частині позовних вимог ОСОБА_1  до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 10 518,94 грн та 3 % річних у сумі 1 954,34 грн закрити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
  
Головуючий                                                                                           В. І. Крат
 
Судді                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
      І. О. Дундар
 
      Є. В. Краснощоков
 
      М. М. Русинчук