У Х В А Л А  
16 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 212/6653/19
провадження № 61-1625ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Ратушну Руслану Павлівну, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 96 192,55 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 серпня 2010 року  ОСОБА_1  отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що виконало свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 07 липня 2019 року має заборгованість перед банком у розмірі 96 192,55 грн, яка складається із: 31 250,85 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28 130,22 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 31 054,69 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 700,00 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 4 556,79 грн -штраф (процентна складова). На підставі викладеного, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 10 серпня 2010 року станом на 07 липня 2019 року у розмірі 96 192,55 грн, а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року відмовлено в позові з підстав недоведеності та необґрунтованості.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року скасовано, позов задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 250,85 грн - тіло кредиту та судовий збір - 1 560,23 грн. 
В іншій частині позову відмовлено.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що позов в частині стягнення простроченого тіла кредиту, пені, штрафів є недоведений. АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів на підтвердження нарахування простроченого тіла кредиту, не навів відповідного порядку нарахування простроченого тіла кредиту.
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач користувався кредитним коштами та частково сплачував кредит, поповнював картку у терміналах самообслуговування та вносив щомісячні платежі, відповідні кошти зараховувались на сплату відсотків, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 10 серпня 2010 року, що утворилася станом на 07 липня 2019 року у розмірі 31 250,85 грн.
У січні 2021 року ОСОБА_1 , через адвоката Ратушну Р. П., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної п//равозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.
Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 96 192,55 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувана заявником постанова Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану через адвоката Ратушну Руслану Павлівну, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                       А. С. Олійник
С. О. Погрібний
В. В. Яремко