П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
19 січня 2021 року                                                                      м. Київ
 
справа № 755/13057/18
 
провадження № 22-ц/824/73/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
сторони :
позивач  -  ОСОБА_1 
 
відповідач -  ОСОБА_2 
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року у складі судді Савлук Т.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Житлово-експлуатаційна дільниця № 403 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Житлово-експлуатаційна дільниця № 403 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . 24 жовтня 2017 року з невідомих причин сталося залиття квартири позивача. Згідно з актом комісії Житлово-експлуатаційної дільниці № 403 від 31 жовтня 2017 року, причиною залиття квартири була несправність сантехнічного обладнання, а саме батареї центрального опалення, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 цього будинку. Власником квартири АДРЕСА_2 на момент залиття, була ОСОБА_2 . Згідно із кошторисом складеним 26 квітня 2018 року ремонт квартири позивача становить 30 902,30 гривень. Відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду, а тому остання просила стягнути на свою користь вказані кошти. 
Крім того, неправомірними діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження її майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому вважала розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30 902,30 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 409,60 грн., а всього на загальну суму 33 311,90  гривень 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення першої інстанції в частині задоволених вимог через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на невідповідність Акту від 31 жовтня 2017 року, адже обстеження квартири АДРЕСА_2 комісією не проводилось. Більш того, відповідача не було запрошено на обстеження і огляд квартири АДРЕСА_3 , та такий огляд здійснено за її відсутності. Крім того, апелянт вважає, що необхідно дослідити дійсний розмір матеріальної шкоди, оскільки комерційна пропозиція БК «Міра» виконана на замовлення та в інтересах виключно позивача і не може слугувати доказом вартості відновлювального ремонту.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вказує, що дії відповідача та факт подання нею даної апеляційної скарги фактично є зловживанням процесуальними правами. Відповідачем не долучено до апеляційної скарги жодного письмового доказу на спростування заявлених позовних вимог. В свою чергу, апелянт обмежилась лише викладенням власних міркувань та припущень щодо підстав звернення позивача з цим позовом до суду та переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу оскаржуваного рішення.   
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої, судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз дійшов висновку, що майнова шкода (збитки), завдана власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 залиттям, яке, сталось 24 жовтня 2017 року, становить 11 334 грн.   
В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.
Представник позивача заперечував проти задоволення скарги, просив рішення суду залишити без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди,  її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи  бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає і є однією з власників квартири АДРЕСА_1          ( а.с.8).
Встановлено, що 24 жовтня 2017 року відбулось залиття кімнати позивача в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої на той час була відповідач ОСОБА_2 (а.с.4,16). 
Згідно Акту, складеного комісією в складі: старшого майстра ОСОБА_3 , майстра технічної дільниці ОСОБА_4 , бригадира технічної дільниці Євдокименко Н.М., від 31 жовтня 2017 року, при огляді квартири АДРЕСА_1 , на предмет залиття з квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено в кімнаті площею 8,9 м2 на стінах шпалери. При візуальному обстеженні кімнати на стіні спостерігається руді плями, відшарування штукатурки та шпалер. (ас. 4,10-13)
За наданою позивачем комерційною пропозицією, складеною 26 квітня 2018 року будівельною компанією «Міра», вартість проведення ремонту квартири, що розташована по АДРЕСА_1 , становить 30 902,30 грн.(а.с.5)
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, виходив з того, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача, тому матеріальна шкода у розмірі визначеному наданому позивачем комерційною пропозицією підлягає стягненню в повному обсязі.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком з наступних підстав.
Судом вірно встановлено та фактично не спростовано відповідачем, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача.
 Водночас колегія суддів не може погодитися із визначеним судом розміром відшкодування у сумі 30 902,30 грн.
Згідно із висновком експерта від 10.12.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, розмір майнової шкоди в результаті залиття цієї квартири становить 11334 грн. (а.с.155-162).
Колегія суддів, оцінивши надані сторонами письмові докази, якими визначено розмір майнової шкоди, вважає належним доказом є висновок будівельно-технічної експертизи,  та врахувавши, що матеріали справи не містять доказів про виконання ремонтних робіт квартири позивача особою, що є платником ПДВ, приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивача, із виключенням податку на додану вартість у сумі 1889 грн. що вбачається зі кошторисного розрахунку вартості робіт по усуненню пошкоджень від залиття (а.с.160-162). 
Так, збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.
Отже, матеріальна шкода заподіяна позивачу без врахування суми податку на додану вартість дорівнює 9445 грн. (11334 - 1889).
Таким чином, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди на користь позивача підлягає зміні із визначенням суми стягнення у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9445 грн.
При цьому, судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, обґрунтовано визначено відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача не містять будь яких заперечень щодо рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у визначеному судом розмірі.
Відхиляючи доводи скарги щодо недоведеності вини відповідача, колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною, в тому числі згідно ст.106 ЦПК України відповідач мав можливість провести експертне дослідження за власною ініціативою на спростування доводів позивача, проте не зробив цього.
Крім того, в даних правовідносинах цивільне законодавство передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Решта доводів апеляційної скарги щодо неправильності визначення розміру стягнутих коштів враховані при зміні судового рішення.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України у зв`язку із зміною судового рішення суд змінює розподіл судових витрат і покладає на відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду із позовом  ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн.
При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 057 грн. 20 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з позивача судовий збір, сплачений нею за подачу апеляційної скарги, у розмірі 779 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 5554 пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (73,7%). Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути на користь  ОСОБА_2 різницю між сумою, яку вона сплатила за подачу апеляційної скарги та проведення експертизи, та сумою, яку вона має сплатити на користь позивача  ОСОБА_1 . 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
 п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінити, стягнувши із відповідача  ОСОБА_2  на користь позивача ОСОБА_1 и у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 9445 грн. 
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року в частині стягненнясудових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5962,46 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                              
 
Судді :