Номер провадження: 22-ц/813/5221/21 
Номер справи місцевого суду: 947/29121/19
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М., 
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,
Позивачки- ОСОБА_1 
Представника позивача- ОСОБА_2 

       розглянула у режимі відеоконференції поза межами приміщення  суду  в  судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 
-про стягнення заборгованості за договором позики,-

                                   ВСТАНОВИЛА 
   ПРОЦЕДУРА:
       26.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики.
       Позивачка зазначала, що 18.08.2016 року по 05.02.2018 року зі свого бюджету тричі позичала відповідачці на власні потреби гроші в національній та іноземній валюті.
       Так, відповідно до власноручно написаних розписок:
- від 18.08.2016 року ОСОБА_3 взяла в борг 1150 доларів США із зобов`язанням повернути грошові кошти, а також процентами на суму 150 доларів США, строком до 05.09.2016 року;
-від 28.12.2016 року, ОСОБА_3 було взято в борг ще 700 доларів США, з обіцянкою винагороди у вигляді процентів за користування грішми, без зазначення її розміру;
-від 05.02.2018 року ОСОБА_5 взято в борг додатково грошові кошти у розмірі 2300 євро, 2200 доларів США, 19000 гривень, із зобов`язанням повернення боргу до 08.02.2018 року, про що нею було складено розписку від 05.02.2018 року.
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідачки з проханням повернути грошові кошти, однак, посилаючись на тимчасову відсутність вільних коштів, ОСОБА_3 просила відстрочити строк повернення боргу та писала нові розписки.
       Строки повернення позичених коштів сплинули, а відповідачка не повернула позичені кошти .
Оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути позивачам борг, позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договорами позики :
Грошові зобов`язання за борговою розпискою ОСОБА_3 від 18.08.2016 р.
Основний борг 1150 доларів США, що еквівалентно 27 788,90 грн. (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень дев`яносто копійок).
Відсотки за користування грошовими коштами у строк до 05.09.2016 року 150 доларів США. що еквівалентно 3 624,64 грн. (три тисячі шістсот двадцять чотири гривні шістдесят чотири копійки).
3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 06.09.2016 року до 25.11.2019 року - 1176 днів) - 2 686,01 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень одна копійка) (27788.9 х 3 х 1 176 / 365 /100).

Грошові зобов`язання за борговою розпискою ОСОБА_3 від 28.12.2016 р.
       Основний борг 700 доларів США, що еквівалентно 16 914,98 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень дев`яносто вісім копійок).
3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 02.12.2018 року до 25.11.2019 року - 359 днів) - 499,11 грн. (чотириста дев`яносто дев`ять гривень
одинадцять копійок). (16914.98 х 3 х 359 / 365 / 100). 
       
Грошові зобов`язання за борговою розпискою ОСОБА_3 від 05.02.2018 р. 
Основний борг 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) - 1 022,88 (одна тисяча двадцять дві гривні вісімдесят вісім копійок) (19000 x 3 x 655 / 365 /Т0(Л.'
Інфляційні нарахування з 09.02.2018 р. по 25.11.2019 р. складають 2 403,87 (дві тисячі чотириста три гривні вісімдесят сім копійок). Індекс інфляції за весь період = 1.1265196 (лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р.- 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%. вересень 2018 р.- 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%. травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%, серпень 2019 р. - 99.7%, вересень 2019 р. - 100.7%, жовтень 2019 р. - 100.7%, листопад 2019 р. - не встановлено.
Основний борг 2200 доларів США та 2300 євро, що еквівалентно 114 619,31 грн. (сто чотирнадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять гривень тридцять одна копійка).
- 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) - 6 170,60 грн. (шість тисяч сто сімдесят гривень шістдесят копійок). (114619.31 х 3 х 655 / 365 / 100).
- витрати на сплату судового збору за подання позову в розмірі - 1947,30 гривень, що підтверджується банківською квитанцією.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 просила відмовити в задоволені позовних вимог. Не оспорюючи факт отримання 1150 доларів США стверджує повне виконання своїх зобов`язань за розпискою 18.08.2016 року. При цьому посилається на запис у верхньому правому куті розписки власноручно позивачкою.
50 доларів США у вигляді основного боргу та 150 доларів США проценти віддала у гривневому еквіваленті 31.08.2016 року - 4 700 про що є відмітка на зворотній сторінці.
       Одночасно просила суд застосувати строк позовної давності. Так як вона зобов`язалась повернути борг у строк до 05.09.2016 року, а трьох річний строк сплив - 06.09.2019 року, а позивачка з позовом звернулась в суд 25.11.2019 року.
       У розписках від 28.12.2016 року та від 05.02.2018 року не містяться умови отримання в борг грошей із зобов`язань, їх повернення та дати отримання. Не прописані реквізити сторін, не зазначено у кого вона брала в борг кошти.
       У відповіді на відзив ОСОБА_1 звертає увагу суду, що діючим законодавством України не пов`язується дійсність договору позики з наявністю чи відсутністю окремих реквізитів сторін, розшифровок, тощо. Розписки складені власноручно відповідачкою. Зміст боргових розписок повністю зрозумілий, в них зазначені всі істотні умови договору позики, а саме предмет договору, у вигляді встановленої суми боргу, особа боржника, дата отримання в борг грошей та строк повернення.
       Існування між сторонами триваючих правовідносин позики, наявність у позивачки розписок власноручно складених відповідачкою, відсутність доказів, що спростовують дійсність договору позики чи окремих його частин є підставою для задоволення заявлених позовних вимог.
19.02.2020 року ОСОБА_3 просила суд застосувати строк позовної давності щодо розписки від 18.08.2016 року( а.с.61).
У запереченні на відповідь на відзив ОСОБА_3 просила суд відмовити в позовних вимогах з посиланням на те, що боргові розписки не відповідають за своєю суттю про отримання нею в борг грошових коштів так як не підтверджує передачі грошових сум позичальнику.( а.с.64-66).

       Короткий зміст судового рішення першої інстанції та стислий зміст
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2929 року у задоволені позовуОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено в повному обсязі.
       Відмовляючи в стягнені боргу за борговою розпискою від 18.08.2016 року районний суд виходив з пропуску строку позовної давності з посиланням на те, що позивачка до суду звернулась до суду 26.11.2019 року тобто після його спливу - 06.09.2019 року .
       Відмовляючи в стягненні боргу за розписками від 28.12.2016 року та 05.02.2018 року, районний суд вважав, що з них не вбачається будь-якого зобов`язання ОСОБА_3 щодо повернення нею грошових коштів позивачці ОСОБА_1 , а тому відсутні між сторонами будь-які грошові зобов`язання.

Короткий зміст апеляційної скарги
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       
       Відповідач неодноразово відстрочувала строк погашення боргу, брала додаткові гроші зазначаючи нові суми боргу. Визнаючи суму боргу, відповідачкою переривався строк позовної давності , а тому районний суд помилково відмовив через пропуск строку позовної давності за розпискою від 18.08.2016 року.
       В порушенні ст.264 ЦПК України районний суд не встановив обставини надання в борг грошей відповідачу,не встановив дійсних обставин справи та надав неправильну юридичну оцінку дійсним правовідносинам між сторонами.
       Апелянтка зазначає, що боргові правовідносини між сторонами були триваючими, наявність у позивачки оригіналів розписок, власноручно складених відповідачкою та відсутність доказів, що спростовують дійсність договору позики чи окремих його частин свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
В заяву відповідачка ОСОБА_3 просить відкласти розгляд справи посилаючись на продовження карантинних заходів в України до 28 лютого 2021 року.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу  COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусу COVID-19: 1 з подальшими змінами, на усій території України з 12 березня установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 20.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території м.Одеси рівня епідемічної небезпеки: "помаранчевий" або "червоний", зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи справу розглянути за відсутності її учасників.
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_3 .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
Судом встановлено, що відповідно до розписок :
- від 18.08.2016 року ОСОБА_3 взяла в борг 1150 доларів США із зобов`язанням повернути грошові кошти, а також процентми на суму 150 доларів США, строком до 05.09.2016 року;
-від 28.12.2016 року, ОСОБА_3 взято в борг ще 700 доларів США, з обіцянкою винагороди у вигляді процентів за користування грішми, без зазначення її розміру;
-від 05.02.2018 року ОСОБА_5 взято в борг додатково грошові кошти у розмірі 2300 євро, 2200 доларів США, 19000 гривень, із зобов`язанням повернення боргу до 08.02.2018 року, про що нею було складено розписку від 05.02.2018 року.
Зазначені оригінали розписок знаходяться у позивачки ОСОБА_1 , котрі перевірені в суді апеляційної інстанції.
Позивачка ОСОБА_1 апеляційному суду пояснила, що зазначені розписки написані власноручно ОСОБА_3 . Розписка від 05 лютого 2018 року щодо суми боргу 2300 евро, 2200 у.е.$ 19 000 грн включає боргові суми попередніх розписок, які не погашені відповідачкою, а саме - від 18.08.2016 року та 28.12. 2016 року.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Разом з тим статтею 264 ЦК України визначено випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною ж третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Встановивши, що відповідач вчиняв дії, які свідчать про переривання позовної давності, а саме написанням нових розписок з визнанням попередньої суми боргу, районний суд помилково дійшов до висновку про недотримання позивачем строку позовної давності .
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Встановивши те, що ОСОБА_3 не виконала умов укладеного із договору позики, оформленого розписками від 18.08.2016 року, 28.12.2016 року та від 05.02.2018 року, до якої перейшли суми боргу попередніх двох розписок, районний суд зробив помилковий висновок, що строк позовної давності щодо повернення боргу за розпискою від 18.08.2016 року сплив оскільки він перервався написанням відповідачкою наступних розписок в яких вона визнала суму цього боргу.
Доводи відповідача про погашенням нею боргу за договором займу від 18.08.2016 року не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.
Згідно з частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання від 18.08.2016 року не виконане.
При цьому, зважаючи на наявність інших боргових зобов`язань відповідача перед позивачем, не свідчать про повернення боргу саме за договором позики від 18.08.2016 року.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.
Дослідивши зміст розписок , від 18.08.2016 року . 28.12.2016 року та 05 лютого 2018 року вбачається отримання відповідачкою від позивачки грошових коштів, загальна сума яких визначена за останньою розпискою від 05.02.2018 року в розмірі: 2300 євро,2200 доларів США та 19 тисяч гривень, що свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання на зазначену суму. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до зобов`язань за розпискою від 05.02.2018 року прострочення виконання грошового зобов`язання починається з 09.02.2018 року.
       При визначені розміру простроченого зобов`язання колегія суддів враховує , що основний борг склав 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) становить 1 022,88 (одна тисяча двадцять дві гривні вісімдесят вісім копійок) (19000 x 3 x 655 / 365 /100'
Інфляційні нарахування з 09.02.2018 р. по 25.11.2019 р. складають 2 403,87 (дві тисячі чотириста три гривні вісімдесят сім копійок). Індекс інфляції за весь період = 1.1265196 (лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р.- 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%. вересень 201 8 р.- 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%. травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%, серпень 2019 р. - 99.7%, вересень 2019 р. - 100.7%, жовтень 2019 р. - 100.7%, листопад 2019 р. - не встановлено..
Основний борг 2200 доларів США та 2300 євро, що еквівалентно 114 619,31 грн. (сто чотирнадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять гривень тридцять одна копійка).
3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) - 6 170,60 грн. (шість тисяч сто сімдесят гривень шістдесят копійок). (114619.31 х 3 х 655 / 365 / 100).
Витрати на сплату судового збору за подання позову в розмірі - 1947,30 гривень, та за подачу апеляційної скарги 2920,95 грн, що підтверджується банківськими квитанціями.
Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Згідно з ч. 2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК  України підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
       Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 73 % судовий збір з відповідачки стягується в розмірі 3553,82 коп.
Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з   ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 )  за договором позики: 
- основний борг 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
-3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) - 1 022,88 (одна тисяча двадцять дві гривні вісімдесят вісім копійок) 
- інфляційні нарахування з 09.02.2018 р. по 25.11.2019 р. складають 2 403,87 (дві тисячі чотириста три гривні вісімдесят сім копійок). 
Основний борг 2200 доларів США та 2300 євро, що еквівалентно 114 619,31 грн. (сто чотирнадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять гривень тридцять одна копійка) 
- 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 09.02.2018 року до 25.11.2019 року - 655 днів) - 6 170,60 грн. (шість тисяч сто сімдесят гривень шістдесят копійок). 
В решті позовних вимогах відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір 3 553,82грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева