П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/471/20-а           Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Кушнір Віталіна Олександрівна                                                              Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
21 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

          У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, якою безпідставно не здійснено за його зверненням обрахунок, призначення та виплату йому прокурорської пенсії за Законом №1697-VII та зобов`язати відповідача відповідно до ч.ч.2, 11, 13 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" обрахувати, призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років з 1 березня 2020 року в основному її розмірі 60% від суми за посадою на момент звільнення з виходом на пенсію місячного (чинного) грошового забезпечення згідно з довідкою Військової прокуратури Західного регіону України про розмір грошового забезпечення.

          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

          Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          
          Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
          Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції при винесенні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права.

          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

          Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року витребувано з Чернівецького окружного адміністративного суду адміністративну справу №824/471/20-а.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження. 

          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

          Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач з 01.12.2001 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та до 02.04.2017 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 03.04.2017 по даний час позивач отримує пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).          
           12.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Чернівецькій області із заявою про відміну призначення і виплати пенсії за Законом №2262 та просив призначити йому виплату пенсії за Законом України «Про прокуратуру». Разом з тим, позивач у вказаній заяві просив перед призначенням пенсії, поінформування його про її розмір, щоб в разі, якщо він буде меншим ніж розмір отримуваної ним на даний час пенсії, скористатись своїм законним правом на оскарження чи відмовитись від пенсії за Законом України «Про прокуратуру». При цьому, у поданій заяві позивач просив здійснити переведення з пенсії за Законом №2262 на пенсію за Законом України «Про прокуратуру» на підставі ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою позивач надав документи, серед яких довідка про грошове забезпечення від Військової прокуратури Західного регіону №47/1 від 24.01.2020р. 
           25.02.2020 позивач звернувся до сервісного центру ГУПФУ в Чернівецькій області із заявою про надання йому інформації з приводу поданої ним заяви від 12.02.2020. 
           05.03.2020 позивачем подано заяву, у якій він просив приєднати до матеріалів пенсійної справи та використати при призначенні прокурорської пенсії уточнену довідку від Військової прокуратури Західного регіону №146 від 28.02.2020.
          Листом №2400-0214-8/8293 від 13.03.2020 відповідач повідомив позивача про те, що Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2019р. № 7-р(ІІ)/2019 вирішив, що положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», що визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненнями, що надійшли починаючи з 13 грудня 2019 року, для яких момент виникнення права на перерахунок настав не раніше 13 грудня 2019 року.
          Крім того, позивачу повідомлено, що відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії згідно з поданими ним довідками Військової прокуратури Західного регіону, оскільки такі не містять інформації про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
          У поданій 16.03.2020 заяві позивач просив повідомити йому про наслідки розгляду його заяви від 12.02.2020 щодо переходу на прокурорську пенсію, та з-поміж іншого, наголошував на тому, що його звернення із заявою від 12.02.2020 до Головного управління полягає у здійсненні переходу, обрахунку та виплат йому за Законом України "Про прокуратуру" пенсії за вислугу років в розмірі 60%, визначеного в довідці Військової прокуратури Західного регіону №47/1 від 24.01.2020 грошового забезпечення, чинного на час звернення за новопризначенням пенсії по посаді, з якої він звільнився з виходом на пенсію, як це передбачено ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», яке підтверджене рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(ІІ)/2019.
          Так, листом №499-460/0-02/8-2400/20 від 30.03.2020 орган Пенсійного фонду повідомив позивача про те, що переводити його з пенсії за вислугу років по лінії Міністерства оборони на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»    недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується. У листі вказано, що виходячи з показників заробітної плати позивача, розрахунковий розмір пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» становитиме 7219,58 грн., тоді як розмір пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262 на даний час становить 9050,05 грн. Також, у листі зазначено, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(ІІ)/2019 застосовується для перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Право на перерахунок виникає для осіб за зверненнями, що надійшли починаючи з 13 грудня 2019 року, для яких момент виникнення права на перерахунок настав не раніше 13 грудня 2019 року. Крім того, позивачу повідомлено, що відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії згідно з поданими ним довідками Військової прокуратури Західного регіону.
          Позивач вважає протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії на підставі Закону України "Про прокуратуру" із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та розміру, визначеного в довідці Військової прокуратури Західного регіону, згідно з ч.2 ст.86 указаного Закону, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Мотивувальна частина.

          Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду.

          Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
          Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
          Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
          Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
          Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. № 2262-XII (далі - Закон №2262) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
          Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
          Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
          Разом з тим, пунктом «а» статті 12 Закону №2262 визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.
          У відповідності до положень статті 17 зазначеного  Закону №2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.
          При цьому, статтею 7 згаданого Закону №2262 встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
          У той же час, підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років працівникам прокуратури визначено статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).
          Так,  частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII    встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. 
          Як встановлено судом першої інстанції, позивачу вперше призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру", яку він отримував до 02.04.2017. Проте, станом на час виникнення спірних правовідносин позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за вислугу років по лінії Міноборони на підставі Закону №2262-XII.
          У той же час з матеріалів справи слідує, що    позивач    бажає перейти на інший вид пенсії, а саме пенсію за вислугу років за Законом України "Про прокуратуру". При цьому, право позивача на призначення пенсії за Законом України "Про прокуратуру" не є спірним у даній справі, зважаючи на те, що не заперечується відповідачем, а також те, що він уже отримував таку пенсію.
Оскільки нормативно питання переходу з пенсії за вислугу років за Законом №2262 на пенсію за вислугу років за Законом України "Про прокуратуру" не врегульовано, суд виходить з положень інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
          Так, згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
          При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
          Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII)  відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
          Цей Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
          Так, статтею 1 Закону №1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
          Статтею 2 Закону №1788-XII визначено види державних пенсій, які призначаються за цим Законом , а саме: пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
          У той же час, статтею 6 Закону №1788-XII визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.
          Відповідно до частини 2 статті 83 Закону №1788-XII, переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.
          Судом першої інстанції встановлено, що позивач має право на пенсію за вислугу років за Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру».
          Отже, з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що законодавець передбачає у випадку наявності права на різні державні пенсії - право на призначення однієї з них за вибором, а також передбачає переведення з одного виду пенсії на інший.
          Проте, колегія суддів зауважує, що пенсія за вислугу років за Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України "Про прокуратуру" є одним і тим же видом пенсії, однак, порядок їх призначення та обчислення врегульовані різними нормативно-правовими актами.
          Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, відповідно до частини другої  якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
          Колегія суддів звертає увагу на те, що у поданій заяві, позивач, з-поміж іншого, просив перед призначенням йому пенсії за поданою заявою поінформувати його про розмір новопризначеної пенсії, щоб в разі, якщо він буде меншим, ніж розмір отримуваної ним на даний час пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», скористатись своїм законним правом на оскарження чи відмовитись від пенсії за Законом України «Про прокуратуру».
          До заяви також надав довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та у подальших заявах позивач просив провести перерахунок пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(1І)/2019.
          Матеріалами справи встановлено, що Пенсійний фонд повідомив позивача про те, що переводити останнього з пенсії за вислугу років по лінії Міністерства оборони на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697 недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується, зокрема, розрахунковий розмір пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 становитиме 7219,58грн., тоді як розмір пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262 на даний час становить 9050,05грн. 
          При цьому, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у довідках Військової прокуратури Західного регіону України від 24.01.2020р. №47/1 та від 28.02.2020р. №146, доданих позивачем до позову, не міститься інформація щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про що також повідомив пенсійний орган позивача у відповіді на заяву останнього, відтак, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії згідно з вказаними довідками.   
          З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції про те, що відповідачем надано обґрунтовану відповідь, повідомлено про результати обчислення розміру його пенсії у випадку призначення такої за нормами Закону України «Про прокуратуру» та недоцільність переведення на такий вид пенсії у зв`язку з її меншим розміром.
          З приводу підстав для перерахунку пенсії, суд зазначає наступне.
          Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Конституційним Судом України встановлено такий порядок виконання Рішення №7- р(ІІ)/2019: призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшення розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому ч.2, ч.3 та ч.4 ст.86 Закону, при звільненні з роботи або за кожні 2 відпрацьовані роки.
          При цьому, Конституційний Суд України вирішив, що положення ч.20 ст.86 Закону, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
          Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнано неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
          Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненнями, що надійшли починаючи з 13 грудня 2019 року, для яких момент виникнення права на перерахунок настав не раніше 13 грудня 2019 року.
          При цьому, суд звертає увагу на те, що право на перерахунок пенсії у позивача не настав у зазначений вище період, оскільки, положення ст.86 Закону України «Про прокуратуру» передбачають перерахунок вже призначених пенсій, тоді як позивач отримує пенсію за нормами Закону №2262. Відтак, суд вважає такі вимоги позивача передчасними.
          Постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 (далі постанова №1155) яка набрала чинності з 01.01.2020р., затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур. При цьому, пунктом 7 постанови №1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».
          Інших нормативних актів після 13.12.2019р. щодо підвищення оплати праці прокурорським працівникам не приймалось.
          Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що органом Пенсійного фонду на заяву позивача від 12.02.2020р. надано обґрунтовану відповідь, повідомлено про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019№ 7- р(ІІ)/2019 та довідок Військової прокуратури Західного регіону України від 24.01.2020р. №47/1 та від 28.02.2020р. №146.
          За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення..

          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

          Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак підстави для його скасування або зміни відсутні.
          За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову.
          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.