ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11196/20  Номер провадження 33/814/214/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Кулика В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кулика В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,        не працюючого, РНОКПП та інші відомості щодо особи ініціатором складення протоколу не надані
за ст.130 ч.1 КпАП України, 

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021  року визнано винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір 454 грн на користь держави.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з дня вилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 .
Згідно з постановою судді, 29 листопада 2020 року о 03 год. 58 хв. на вул. Харківське шосе в м. Полтаві ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alkotest 7510 «Drager» в присутності двох свідків, що підтверджено тестом № 13 від 29 листопада 2020 року, де результат огляду становить 2,75 проміле.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням суду , адвокат Кулик В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій прохав постанову щодо його підзахисного скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування поданої апеляції вказує на те, що огляд на стан сп`яніння проведено несертифікованим «Драгером» , а тому він є недійсним , доказів керування немає , оскільки він сидів на пасажирському сидінні , безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків , і викликано тільки інспектора поліції , який є особою заінтересованою. Також , адвокат вказує , що на час винесення рішення щодо ОСОБА_1 не існувало адміністративної відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння , а тому суд мав би застосувати положення ст. 253 КУпАП.
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні адвокат Кулик В.О. та ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просив її задовольнити з наведених в ній підстав. 
Мотиви суду
Заслухавши захисника , особу , яка притягається до адміністративної відповідальності , які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі .
Висновки судді суду першої інстанції  щодо доведення винуватості ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню , за обставин викладених у постанові , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП. 
Зокрема , такими доказами є: протокол про адміністративне правопорушення від 29 листопада 2020 року серія ДПР18 № 111332 (а. с. 1), чек драгеру, де зафіксовано результат 2, 75 проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3), відеозапис з бодікамери ВІ 0085 та відеореєстратора «Xiaomi», інші матеріалами справи у їх сукупності
Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість , доводи апеляційної скарги є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.
Так , позиція апелянта в цілому зводиться до того , що ОСОБА_1 не керував автомобілем та огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями , а тому є недійсним.
Апеляційний суд не може погодитись із доводами автора апеляції , що ОСОБА_1   не перебував за кермом автомобіля і тому не є суб`єктом відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.
Під час перегляду відеозапису з боді-камер поліцейських встановлено , що водій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT д. н. з. НОМЕР_1 рухався без ввімкненого світла фар, що і стало причиною зупинки даного автомобіля.
Після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції водій вказаного транспортного засобу вийшов до інспектора поліції через передні пасажирські двері, хоча із переглянутого запису вбачається, що окрім водія інших пасажирів в авто не перебувало, що підтвердив і порушник ОСОБА_1 .
Вказані обставини підтвердив і працівник патрульної поліції , допитаний в суді першої інстанції.
Його покази повністю узгоджуються із обставинами , які зафіксовані на відео , а тому підстав ставити їх під сумнів чи вважати упередженими через зацікавленість поліцейського як уповноваженої особи , який склав прокол , апеляційний суд не знаходить .
Також , із відео вбачається , що водій жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом саме ним.
Не містить таких заперечень і протокол про адмінправопорушення.
Також , апеляційний суд звертає увагу , що ні в апеляції, ні в судовому засіданні не було наведено та представлено доказів керування транспортним засобом іншою особою , а не ОСОБА_1 .
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи також і доводи апеляції щодо невідповідності закону приладу , яким здійснювався огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Алкотестер «Drager» , яким проводився огляд ОСОБА_1 , має декларацію про відповідність вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва (а. с. 34-37), а тому у суду немає сумнівів щодо його відповідності та дійсності.
Крім того , апеляційний суд звертає увагу , що вказані доводи апеляції , були наведені адвокатом і в суді першої інстанції та на них надано вичерпні відповіді з якими повністю погоджується апеляційний суд.
При цьому, сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в апеляції не заперечується.
Не вважає апеляційний суд правильними посилання адвоката в апеляції і щодо відсутності адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Станом на день вчинення правопорушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції , згідно з якою відповідальність за цією статтею була передбачена за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Так , ст. 130 КУпАП дійсно з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.
В той же час, згідно з Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Таким чином, станом на 29 листопада 2020 року , тобто на дату вчинення ОСОБА_1 правопорушення, стаття 130 КУпАП діяла і діє в тій редакції, що діяла і до 01 липня 2020 року.
Тому судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 і притягнуто його відповідальності за правилами КпАП України.
При цьому , слід зауважити , що позиція адвоката є суперечливою , оскільки в апеляційній скарзі він одночасно вказує і на відсутність в діях підзахисного складу адмінправопорушення виключно через ряд процесуальних порушень та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи , а з іншого боку посилається на законодавчу відсутність адміністративної відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння. 
З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення , а постанову судді щодо ОСОБА_1 - без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кулика В.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року щодо  ОСОБА_1  – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин