Головуючий суду 1 інстанції - Акулов Є.М.   
Доповідач -Карташов О.Ю. 

Справа № 414/3482/19
Провадження № 22-ц/810/684/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку 
апеляційну скаргу
ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3 
на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року, ухваленого у складі судді Акулова Є.М., в залі судових засідань Кремінського районного суду Луганської області у м. Кремінна
у справі за позовом  ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю та визнання права власності.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли:
земельна ділянка площею 4,5570 га, кадастровий номер 4421687300:01:003:0041, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
земельна ділянка площею 1,0853 га, кадастровий номер 4421687300:01:003:0178, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
земельна ділянка площею 0,0049 га, кадастровий номер 4421687300:05:001:0317, для ведення особистого селянського господарства;
земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 4421687300:05:001:0316, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;
невикористана частка права на право на земельну ділянку частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінський шлях», село Червонопопівка, Кремінського району, Луганської області;
житловий будинок з відповідною часткою будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
автомобіль, марки ВАЗ, модель – 21011, рік випуску 1980.
Після відкриття спадщини виявилося, що документи для прийняття спадщини необхідно належним чином оформити, виготовити технічну документацію на земельні ділянки та зареєструвати їх у ДЗК, отримати відповідні довідки та підготувати повний пакет документів для нотаріуса. Виготовленням всіх документів за власні кошти займалася ОСОБА_5 . Окрім цього, виготовлення документів зайняло досить багато часу, а тому, спадщину вдалося прийняти (отримати відповідні свідоцтва) лише 16 серпня 2019 року. Загальна вартість виготовлення документів склала 5560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 63 коп.
16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані у реєстрі, на підставі яких спадкоємцями стали дружина померлого ОСОБА_1 , та онучка померлого ОСОБА_2 . 
Спадкоємці успадкували всі земельні ділянки у співвідношенні: 2/3 дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 онучці ОСОБА_2 , а житловий будинок з відповідною частиною будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль, марки ВАЗ, модель – 21011, рік випуску 1980, дата реєстрації 08 вересня 2016 року в співвідношенні: 5/6 дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 онучка ОСОБА_2 .
Оскільки ще за життя ОСОБА_6 між родичами, а нині спадкоємцями склалися неприязні стосунки, тому позивачем ще до вступу в спадщину не однократно пропонувалося відповідачу різноманітні варіанти поділу майна, зокрема: грошова компенсація 1/6 частки домоволодіння та транспортного засобу ОСОБА_2 ; поділ усіх земельних ділянок не на 2/3 та 1/3, а навпіл, натомість ОСОБА_5 успадкувала б домоволодіння та транспортний засіб в цілому, а всі земельні ділянки мали б бути розділені порівну між спадкоємцями. Проте, всі запропоновані варіанти та пропозиції відповідачем були відхилені. 
ОСОБА_1 замовила незалежну оцінку вартості майна, а саме спірного будинку та транспортного засобу. На проведення оцінки ринкової вартості вказаного майна завчасно була запрошена ОСОБА_2 , проте, з невідомих причин не з`явилася.
Згідно із звітом про будівельно-технічне дослідження будинковолодіння № 2 від 20 вересня 2019 року, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 556/17 від 08.06.2017) встановлено, що:
ринкова вартість зазначеного будинковолодіння становить 69002 грн;
вартість 1/6 (однієї шостої) частини вказаного будинковолодіння становить 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;
технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (переобладнання, втручання у несучі конструкції будинковолодіння) вказане майно кожному із співвласників у відповідності до їх часток відсутня.
Відповідно до звіту № 215/20.09.2019 від 20 вересня 2019 року про оцінку колісного транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 556/17 від 08.06.2017) встановлено, що: ринкова вартість транспортного засобу становить 18756 грн; вартість 1/6 (однієї шостої) частини вказаного транспортного засобу становить 3126 (три тисячі сто двадцять шість) грн 00 коп.
Пропозиція про викуп частки майна була направлена відповідачу 19 грудня 2019 року. 
Фактично майном користується позивач та її онук ОСОБА_8 , який постійно проживає з нею та (проживав) з померлим дідусем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, наданою Червонопопівською сільською радою, які належним чином утримують майно, сплачують комунальні послуги. Відповідач лише одного разу, до прийняття спадщини приїжджала з наміром поділу майна, а саме дрібних побутових речей, а після прийняття спадщини погрожувала підселити до позивача якусь сторонню людину.
Враховуючи, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, співвласник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею, не сплачує комунальні послуги, не утримує майно, тому позивач просить поділити майно, що є спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в натурі: визнати за ОСОБА_9 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/6 частку транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, що належить ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1/6 частину від ринкової вартості житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 1/6 частину від ринкової вартості транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, з урахуванням заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_9 за виготовлення документів для прийняття спадщини, загалом у розмірі 12772 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн 46 коп. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати.
Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги. Відмовилася від вимоги щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартості часток спірного майна з урахуванням заборгованості останньої за виготовлення документів для прийняття спадщини, решту позовних вимог просила задовольнити.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року ухвалено позовні вимоги ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю та визнання права власності, задовольнити повністю.
Розділити спадкове майно, що є спільною частковою власністю сторін в натурі, визнавши право власності за ОСОБА_9 на 1/6 частку житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/6 частку транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, що належать ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 11500 грн (одинадцять тисяч п`ятсот грн 00 коп.) компенсації 1/6 частини від ринкової вартості житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 3126 грн (три тисячі сто двадцять шість грн 00коп.) компенсації 1/6 частини від ринкової вартості транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, а разом 14626 грн (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять шість грн 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 - 768,40 грн судових витрат у справі.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частка у спірному майні відповідачки дійсно є незначною, і є неможливим виділ належної відповідачеві частки в натурі, що підтверджено експертним висновком, а авто є неподільною річчю; вона (відповідачка) не користується спільним майном і таке користування на її переконання є неможливим та недоцільним; відповідачка не сплачує жодних платежів іншому співвласникові, який володіє та користується майном, або іншим особам; позивачка спроможна виплатити компенсацію в рахунок припинення права власності відповідачки на незначну її частку і визнання за нею права власності на майно, як ціле, і це не становитиме для неї надмірний тягар, позаяк нею заздалегідь внесені грошові кошти на депозит суду, хоча і не в повному розмірі; а позбавлення незначних часток не призведе до істотного порушення прав відповідачки та членів її сім`ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог  ОСОБА_9 .
Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права ст. 364, 365 ЦК України, її частка в спільному майні не є незначною, позивачем не дотримано вимоги закону щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду, також не погоджується з визначеною вартістю майна.

Представником позивача подано заперечення на апеляційну скаргу, у якому вона просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , представник особи, яка подала апеляційну скаргу, надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятими з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача  ОСОБА_4 надала пояснення, в яких зазначила, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права, оскільки за змістом статті 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані у реєстрі, на підставі яких спадкоємцями померлого ОСОБА_6 стали дружина - ОСОБА_1 та онука - ОСОБА_2 . 
Відповідно до виданих свідоцтв, спадкоємці успадкували наступне майно:
земельну ділянку, площею 4,5570 га, кадастровий номер 4421687300:01:003:0041, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
земельну ділянку, площею 1,0853 га, кадастровий номер 4421687300:01:003:0178, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
земельну ділянку, площею 0,0049 га, кадастровий номер 4421687300:05:001:0317, для ведення особистого селянського господарства;
земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 4421687300:05:001:0316, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;
невикористану частку права на право на земельну ділянку частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінський шлях», село Червонопопівка, Кремінського району, Луганської області;
житловий будинок з відповідною часткою будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
автомобіль, марки ВАЗ, модель – 21011, рік випуску 1980, у співвідношенні: 2/3 дружині - ОСОБА_5 , 1/3 внучці - ОСОБА_2 , а житловий будинок з відповідною частиною будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль, марки ВАЗ, модель – 21011, рік випуску 1980, дата реєстрації 08 вересня 2016 року в наступному співвідношенні: 5/6 дружина - ОСОБА_1 , 1/6 онука - ОСОБА_2 .
Згідно із звітом про будівельно-технічне дослідження будинковолодіння АДРЕСА_1 від 20 вересня 2019 року, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 556/17 від 08.06.2017) встановлено наступне:
ринкова вартість зазначеного будинковолодіння становить 69002 грн;
вартість 1/6 (однієї шостої) частини вказаного будинковолодіння становить 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.;
технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (переобладнання, втручання у несучі конструкції будинковолодіння) вказане майно кожному із співвласників у відповідності до їх часток відсутня.
Відповідно до звіту № 215/20.09.2019 від 20 вересня 2019 року про оцінку колісного транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 556/17 від 08.06.2017) встановлено таке:
ринкова вартість транспортного засобу становить 18756 грн;
вартість 1/6 (однієї шостої) частини вказаного транспортного засобу становить 3126 (три тисячі сто двадцять шість) грн 00 коп.
Позивачем на депозитний рахунок суду, а саме територіального управління державної судової адміністрації України в Луганській області внесено: 5000 грн - 17 січня 2020 року та 9000 грн - 19 березня 2020 року, загалом 14 000 грн, що менше вартості часток, на які претендує позивачка, а саме (11500+3126=14626 грн). 

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Європейський суд з прав людини (ANDRIY RUDENKO v. UKRAINE, № 35041/05, § 41 - 43, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року), вказав, що «апеляційний суд, ухвалюючи рішення про припинення права заявника на частку у квартирі, посилався на статті 364 та 365 ЦК України від 2003 року. Проте, як було підтверджено роз`ясненням Верховного Суду України, ці положення не можуть бути застосовані одночасно за тих самих обставин, оскільки вони стосуються різних юридичних питань. А саме, можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена статтею 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Навіть припускаючи, що, попри неоднозначність у рішенні апеляційного суду, статті 365 Кодексу була юридичним положенням, застосовним у справі заявника, і що умову пункту першого було дотримано, Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. У справі заявника протилежна сторона не внесла вартість частки на рахунок. Конкретні та відповідні аргументи заявника стосовно нездійснення протилежною стороною необхідного платежу національні суди не взяли до уваги. У цьому контексті Суд зазначає, що положення ЦК від 2003 року, про яке йдеться, є достатньо чітким і не дає підстав для суперечливого тлумачення. Крім того, це положення відображає конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності, за винятком умов воєнного чи надзвичайного стану. Як свідчить відповідна практика національних судів - хоча йдеться про рішення, винесені у період після подій у справі, що розглядається,- вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди». 

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».

За змістом статей 316, 317, 392 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права ст. 364 ЦК України, припустився неправильного тлумачення приписів статті 365 ЦК України, оскільки припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Колегія судів зазначає, що факт неможливості спільно володіти та користуватися спірним житловим приміщенням та автомобілем судом не встановлений. Неприязні стосунки між сторонами не свідчать про неможливість використання зазначеного майна обома співвласниками. Позивач, на час прийняття рішення судом першої інстанції, не внесла попередньо вартість частки відповідача на депозитний рахунок суду, що суперечить вимогам частини другої статті 365 ЦК України.

Позбавлення відповідача частки у спільному майні не може не завдати істотної шкоди їй та членам її сім`ї, оскільки це є майно, яке може ними використовуватись. 

Тому, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги інтереси обох сторін, щодо володіння та користування належними їм частками, колегія суддів зробила висновок, що таке втручання у право власності ОСОБА_2 на майно за встановлених обставин не є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за апеляційну скаргу в сумі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_3 судовий збір у сумі – 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Головуючий                                                         О.Ю. Карташов 

Судді:                                                                 В.К. Гаврилюк 

В.А. Коновалова