ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 р.	Справа № 480/2675/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник позивача Довгань Р.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 15.07.20 року по справі № 480/2675/20
          за позовом        Акціонерного товариства "Сумиобленерго"  
          до        Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг                
          про визнання протиправними та скасування пунктів постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Акціонерне товариство "Сумиобленерго", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому, після уточнення позовних вимог,  просив суд: визнати протиправним та скасувати пункт 1 та пункт 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 787 від 08.04.2020 "Про накладення штрафу на ПАТ "Сумиобленерго" за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання". 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року в задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Сумиобленерго" відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В  обґрунтування  вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що з прямої цитати п. 1 Індивідуального акта вбачається, що відповідач не зазначає, яке саме рішення НКРЕРКП повинен був виконувати позивач, і також вбачається, що строки виконання цього невідомого рішення Регулятора встановлюються Порядком розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 04.09.2018 № 955 (далі - Порядок ІП). Тобто Порядок ІП у п. 1 Індивідуального акта не зазначається як рішення НКРЕКП, яке виконує позивач, а визначається документом, яким встановлені строки для виконання якогось рішення Регулятора. Вказав на те, що для притягнення АТ "Сумиобленерго" до відповідальності за порушення пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов потрібно: щоб існувало рішення НКРЕКП, яке виконувало АТ "Сумиобленерго", а також, щоб існували строки виконання цього рішення, встановлені відповідним рішенням та законодавством. Водночас, у п. 1 Індивідуального акта не вказано про будь-яке невиконане рішення НКРЕКП у строки, встановлені зокрема Порядком ІП. У вказаній постанові НКРЕКП від 04.09.2018 № 955, яке у розумінні ч. 5 ст. 14 Закону про НКРЕКП є рішенням відповідача, жодних строків, про які йдеться у пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов, для АТ "Сумиобленерго” не встановлювалося. У п. 1 Індивідуального акта НКРЕРКП, обгрунтовуючи порушення АТ "Сумиобленерго" пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов, уточнює: яким саме законодавством встановлені строки виконання рішення. Згідно п. 1 Індивідуального акта порушення пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов полягає у невиконанні позивачем рішень НКРЕКП у строки, встановлені пунктами 4.1, 4.2, 4,4, 4.8 Порядку ІП. Але перелічені (з метою обгрунтування: в чому саме полягало порушення з боку АТ "Сумиобленерго" пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов) пункти Порядку ІП не містять норм, які б передбачали (встановлювали) для позивача строки виконання будь-яких рішень Регулятора. Так, відповідно до п. 4.1 Порядку ІП ліцензіат зобов`язаний виконувати схвалені НКРЕКП ПРСР/ІП в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні. При цьому, у п. 4.1 Порядку ІП не йдеться про строки виконання ліцензіатом будь-якого рішення НКРЕКП. П.п. 4.2, 4.4, 4.8 Порядку ІП, так само як і п. 4.1 Порядку ІП, не встановлюють для позивача строки виконання будь-яких рішень НКРЕКП. Водночас,  постанова НКРЕКП від 01.08.2019 № 1620 про схвалення ІП 2019 також не передбачає строків її (постанови) виконання інших рішень НКРЕКП. Таким чином, АТ "Сумиобленерго" не порушувало строки виконання рішення НКРЕКП, що встановлені Порядком ІП, і, відповідно, не порушувало п.п. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов.
Щодо порушення п. 4.2 Порядку ІП щодо введення в екплуатацію об`єктів відповідно до вимог чинного законодавства та прийняття їх на баланс зазначив, що акти складаються лише у випадку  необхідності засвідчити той чи інший факт, зокрема закінчення об`єкту будівництвом, завершення виконання робіт тощо. Достроково ці акти не складаються. Отже, AT "Сумиобленерго" ці акти достроково (до моменту закінчення об`єкту будівництвом та прийняття результатів роботи) не складало. В той же час законодавством не заборонено складення до закінчення виконання робіт проміжних актів, які засвідчують фактичний об`єм виконаних робіт на певну дату. Але проміжні акти не є документами, на підставі яких відбувається введення в експлуатацію об`єкта. Відтак, на підставі проміжних актів виконаних робіт AT "Сумиобленерго" не вводило об`єкти в експлуатацію. При цьому в Акті не наведено жодного факту порушення AT "Сумиобленерго" законодавства щодо введення в експлуатацію та прийняття на баланс об`єктів. Немає таких доказів і у матеріалах справи, а ненадання актів не є порушенням введення в експлуатацію об`єктів відповідно до вимог чинного законодавства та прийняття їх на баланс.
Вказав також про те, що AT "Сумиобленерго" не порушувало й вимог п. 4.8 Порядку ІП. Зокрема, зазначив, що в Акті взагалі не вказується жодного об`єкта, який не передбачений схваленою ІП 2019, але був профінансований AT "Сумиобленерго". У розумінні Інвестиційної програми ПАТ "Сумиобленерго" на 2019 рік (далі - ІП 2019) "Реконструкція ПЛ-35 кВ "Путивль- Волинцево" є об`єктом, заходом. Отже, перевищення фізичних обсягів, про які зазначив Регулятор у Акті (стор. 10) не є фінансуванням об`єкта, який не передбачений ІП 2019, оскільки цей об`єкт знаходиться у ІП 2019, що схвалена НКРЕКП (стор. 76 ІП 2019). Ці перевищення об`ємів відбулися внаслідок того, що розбіжності у розмірі 0,025 км виникли внаслідок розділення проекту лінійного об`єкту ПЛ-35 кВ на 2 черги (з реалізацією у різні роки), у зв`язку з чим у проекті 1-ої черги межа реконструкції закінчувалась найближчою опорою ПЛ-35 кВ, відстань до якої склала додаткових 0, 025 км. Про це AT "Сумиобленерго" інформувало Регулятора. Але, ці розбіжності (0,025 км) не є окремим об`єктом, який не передбачений схваленою ІП 2019, при тому, що у визначеному за наслідками позапланової перевірки порушенні йдеться саме про об`єкти ІП 2019, які були профінансовані ліцензіатом, але не передбачені схваленою ІП.
Враховуючи викладене, вважає оскаржувану постанову протиправною.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за його відсутності. 
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що АТ “Сумиобленерго” (раніше мало назву ПАТ “Сумиобленерго”) є оператором системи розподілу електричної енергії.
Постановою відповідача від 16.11.2018 № 1445 ПАТ “Сумиобленерго” видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії (т. 1 а.с. 27-29). 
Постановою           НКРЕКП № 1620 від 01.08.2019 схвалена Інвестиційна програма ПАТ “Сумиобленерго” на 2019 рік ( т. 1 а.с. 213). 
З акту позапланової перевірки від 10.03.2020 вбачається, що при її проведенні відповідачем встановлено своєчасне поквартальне подання ПАТ “Сумиобленерго” звітів про виконання Інвестиційної програми. При цьому ПАТ “Сумиобленерго” у звітності відображалось своєчасне та у повному обсязі виконання запланованих заходів. При перевірці встановлено, що позивачем за 2019 рік фактично освоєно 71,1% від загальної суми фінансування. Також встановлено ряд об`єктів роботи на яких виконані, але такі об`єкти в експлуатацію не введені та на баланс позивачем не прийняті, тобто фактично роботи не є завершеними. Станом на 31.12.2019 не виконано 6 заходів Інвестиційної програми, по яких здійснено фінансування на загальну суму 71442,54 тис. грн. Також перевіркою встановлено недофінасування окремих запланованих Інвестиційною програмою заходів на загальну суму 0,4 тис. грн. та перевищення фактичних обсягів виконаних робіт над запланованими по об`єкту реконструкції ПЛ-35 кВ “Путивль-Волинцево” (т. 1 а.с. 215-239). 
08.04.2020 відповідачем прийнято постанову № 787 п. 1 якої на ПАТ “Сумиобленерго” накладено штраф у розмірі 1700000 грн. за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії. Пунктом 4 постанови зобов`язано Департамент із регулювання відносин у сфері енергетики при наступному встановленні (перегляді) тарифу на розподіл електричної енергії ПАТ “Сумиобленерго” опрацювати питання щодо застосування до ліцензіата положень п. 7.15 гл. 7 Порядку встановлення (затвердження) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії за надання недостовірної інформації щодо здійснення ліцензійної діяльності (т. 1 а.с. 19-22). Постанова прийнята відповідачем за наслідками розгляду акта позапланової перевірки позивача від 10.03.2020 № 454.
Відповідно до п. 1 постанови № 787 позивачем порушено Ліцензійні умови, а саме п.п. 43 п. 2.2 щодо обов`язку виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою;  п.п. 5 п. 2.2, відповідно до вимог якого  при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством, зокрема Порядком розроблення та подання на затвердження планів розвитку, систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 04.09.2018 № 955 у частині вимог п. 4.1 п. 4.2, 4.4, 4.8 глави 4; п.п. 43 п. 2.2.
Непогодившись із пунктами 1, 4 зазначеної постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що висновки відповідача про несвоєчасне та не у повному обсязі виконання позивачем Інвестиційної програми на 2019 рік, подання недостовірної інформації у звітності є правомірними. П. 4 постанови № 787 від 08.04.2020 не обмежує та не порушує права позивача. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що п. п. 1, 4 постанови № 787 від 08.04.2020 прийняті відповідачем у межах повноважень та у порядку, встановленому законом. Підстави для їх скасування відсутні, а позов задоволенню не підлягає.  
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно вимог до Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” НКРЕКП здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
Положеннями ст. 3 ч. 2 зазначеного Закону передбачено, що  регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом. 
Згідно п. 12 ч.1 ст.17 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” регулятор  розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.
Відповідно до ст. 77 ч. 4 п. 4 п.п. "б" Закону України "Про ринок електричної енергії" регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії.
“Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії” затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 27 грудня 2017 року N 1470 (далі Ліцензійні умови).
Відповідно до п. 2.2. п.п. 5 Ліцензійних умов при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством; відповідно до п. 2.2 п.п. 43 при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою.
Постановою НКРЕКП від 04.09.2018 № 955 затверджено “Порядок розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу”. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.8 гл. 4 якого ліцензіат зобов`язаний виконувати схвалені НКРЕКП ПРСР/ІП в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні.  Виконаними вважаються об`єкти, які введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, прийняті на баланс та щодо яких здійснено повне фінансування. При зміні (збільшенні або зменшенні) вартості виконання заходів, передбачених схваленою ІП, до 5 % ліцензіат може самостійно зробити перерозподіл фінансування між цими заходами в межах одного розділу за умови незмінності фізичних обсягів цих заходів. Об`єкти (заходи), які були профінансовані ліцензіатом, але не передбачені схваленою ІП або передбачені схваленою ІП у меншій кількості, не враховуються як виконання ІП, крім випадків відхилення не більше ніж ± 5 % від схвалених фізичних обсягів по лінійних об`єктах електричних мереж 0,4 - 20 кВ, з відповідним внесенням змін до проектно-кошторисної документації.
01.08.2019 на засіданні Комісії, яке відбулось у формі відкритого слухання, була прийнята постанова НКРЕКП № 1620 «Про схвалення Інвестиційної програми ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» на 2019 рік».
При цьому, Актом позапланової перевірки зафіксовано порушення позивачем підпункту 5 пункту 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії щодо обов`язку ліцензіата виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством, зокрема Порядком розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 04.09.2018 № 955.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку у разі недофінансування заходів ІП базового періоду з причин, незалежних від ліцензіата, ліцензіат може продовжити фінансування цих заходів до 20 числа місяця, наступного після закінчення періоду дії цієї ІП, за рахунок коштів, отриманих як джерело фінансування ІП базового періоду.
Базовий період, відповідно до пункту 1.2 Порядку, - період дії ІП, який передує прогнозному періоду, тривалістю, як правило, календарний рік.
Таким чином, Інвестиційна програма Товариства 2019 року (далі - ІП) повинна бути профінансована у повному обсязі до 20 січня 2020 року, а заходи ІП освоєні до кінця базового періоду, тобто до 31.12.2019.
Відповідно до посвідчення про перевірку від 21.02.2020 № 107 позапланова виїзна перевірка проводилась з 25 лютого по 10 березня 2020 року, тобто після закінчення встановленого Порядком строку для виконання (фінансування та освоєння) ІП та перевіркою встановлено недоосвоєння коштів по 6 заходам І розділу ІП (ст. 6 (табл. 1.3), 11, 14, 15, 17 Акта).
Таким чином, наявні всі підстави вважати, що позивачем було порушено пп. 5 п. 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, зокрема Порядок розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затверджений постановок НКРЕКП від 04.09.2018 № 955.
Отже, твердження позивача про  відсутність «строку виконання будь-яких рішень НКРЕКП» не грунтується на нормах матеріального права та жодним чином не обгрунтовує неправомірність пункту 1 Постанови №787.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 4.2 Порядку виконаними вважаються об`єкти, які введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, прийняті на баланс та щодо яких здійснено повне фінансування (три складові).
Роботи, які мають перехідний характер, вважаються виконаними, якщо по них складено акти виконаних робіт та/або акти приймання-передавання згідно з умовами відповідного договору та здійснено оплату відповідно до цих актів або здійснені авансові платежі, якщо це передбачено схваленою ІП.
Згідно акту перевірки «станом на 31.12.2019 року Ліцензіатом не виконано 6 заходів ІП на 2019 рік, по яким здійснено лише фінансування на суму 71442, 54 тис. грн (без ПДВ) (без урахування перевитрат в сумі 4 751,03 тис. грн без ПДВ), а саме:
- п. 1.1.1.2.1 «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Будилка-Боброво» проведено фінансування на суму 17 289,66 тис. грн (без ПДВ) при плані 15 719, 30 тис. грн (без ПДВ);
-п. 1.1.1.2.2. «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Путивль - Волинцево» (в рамках запланованих обсягів на 2019 рік) проведено фінансування на суму 5 836,88 тис. грн (без ПДВ) при плані 5 442,69 тис. грн (без ПДВ);
- п. 1.1.2.1.1 «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 110 кВ «Краснопілля» (1, 2, 3 черга) (заміна силового трансформатору 1Т, ВРП 35 кВ, АСУТП)» проведено фінансування на суму 27 956.42 тис. грн (без ПДВ) при плані 26 627,70 тис. грн (без ПДВ);
- п. 1.1.2.1.2 «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Фурнітура» (1, 2, 3 черга) (заміна силових трансформаторів 1Т і 2Т, ВРП 35 кВ)» проведено фінансування на суму 16 736,19 тис. грн (без ПДВ) при плані 15 940,75 тис. грн (без ПДВ);
-п. 1.1.2.1.3 «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Ямпіль» з встановленням БСК 35 кВ» проведено фінансування на суму 6 104.23 тис. грн (без ПДВ) при плані 5 549,80 тис. грн (без ПДВ);
-п.1.1.2.1.5 «Реконструкція ПС 35/10 кВ «Вільшана» ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» з встановленням пристроїв компенсації реактивної потужності напругою 10 кВ с. Вільшана, Недригайлівський район, Сумська область» проведено фінансування на суму 2 270,20 тис. грн (без ПДВ) при плані 2 162,30 тис. грн (без ПДВ).».
Таким чином, відповідно до вимог пункту 4.2 Порядку зазначені об`єкти є не виконаними, оскільки щодо них здійснено лише фінансування, а введення в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, а також прийняття на баланс, не здійснено.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було підтверджено факт невиконання пункту 4.2 Порядку твердженням: «АТ «Сумиобленерго ці акти достроково (до моменту закінчення об`єкту будівництвом та прийняття результатів роботи) не складало», тобто, не ввело зазначені вище об`єктів в експлуатацію.
Також, відповідно до пункту 4.8 Порядку, об`єкти (заходи), які були профінансовані ліцензіатом, але не передбачені схваленою ІП або передбачені схваленою ІП у меншій кількості, не враховуються як виконання ІП, крім випадків відхилення не більше ніж ± 5 % від схвалених фізичних обсягів по лінійних об`єктах електричних мереж 0,4-20 кВ. з відповідним внесенням змін до проектно- кошторисної документації.
Інвестиційна програма складається і затверджується на рік.
При цьому, колегія суддів зазначає, що комісією з перевірки по заходу ІП «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Путивль - Волинцево» (перехідний об`єкт на 2020 рік) встановлено, що відбулось перевищення фізичних обсягів на плановими в обсязі 0.03 км (на суму 28, 98 тис. грн), що становить 0,5% від схваленого фізичного обсягу по лінійному об`єкту електричних мереж (плановий показник - 5,03 км. фактичний показник - 5, 06).
Тобто, ліцензіатом перевищено виконання ІП по зазначеному заходу в фізичних обсягах на 0,03 км на суму 28,98 тис грн. що не було передбачено схваленою НКРЕКП ІП, що є безумовним порушенням пункту 4.8 Порядку, що було з ’ясовано судом першої інстанції.
Відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії передбачена статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Частиною другою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема:
- порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності;
- недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії;
- неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації оператору системи передачі, оператору системи розподілу та суб`єктам владних повноважень на ринку електричної енергії, якщо обов`язковість подання такої інформації встановлена законом, а також неподання копій документів, пояснень та іншої інформації на законну вимогу Регулятора.
Частиною четвертою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії Регулятор приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів) у таких розмірах:
4) від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню, зокрема:
б) за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню:
в) за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії;
5) від 1 тисячі до 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню:
б) за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації Регулятору, оператору системи передачі, оператору системи розподілу, якщо обов`язковість подання такої інформації встановлена законодавством, а також за неподання копій документів, пояснень та іншої інформації на законну вимогу Регулятора.
Ураховуючи зазначені вище порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, а також те, що Ліцензіатом до НКРЕКП та до Сектору НКРЕКП у Сумській області у звіті щодо виконання ІП за 2019 рік було надано недостовірну інформацію (ст. 11, 18 Акта), у результаті розгляду на засіданні НКРЕКП, що відбувалось у вигляді відкритого слухання, було прийнято постанову від 08.04.2020 № 787 «Про накладення штрафу на ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРЕО» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання», якою на Товариство, зокрема, накладено штраф у розмірі у розмірі 1 700 000 (один мільйон сімсот тисяч) гривень.
Так, на сторінці 11 Акта зазначено, що протягом 2019 року ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» фактично профінансовано заходів ІП на загальну суму 137556,35 тис. грн (без ПДВ), що підтверджується наданими платіжними дорученнями, та складає 104.1 % від запланованої суми, при цьому рівень освоєння коштів склав 97 831,42 тис. грн (без ПДВ) або 71,1 % від загальної суми фінансування, у той час, як відповідно до наданого до НКРЕКП та Сектору НКРЕКП у Сумській області Звіту щодо виконання ІП освоєння коштів зазначено на рівні фінансування та становить 137 556,35 тис. грн (без ПДВ).
Зазначене вище свідчить про надання Ліцензіатом до НКРЕКП та до Сектору НКРЕКП у Сумській області у звіті щодо виконання ІП за 2019 рік недостовірної інформації.
Також, Актом зафіксовано, що відповідно до пункту 4.2 глави 4 Порядку виконаними вважаються об`єкти, які введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, прийняті на баланс та щодо яких здійснено повне фінансування.
Таким чином, Ліцензіатом не виконано 6 заходів ІП, по яким здійснено лише фінансування на суму 71 442, 54 тис. грн (без ПДВ) (без урахування перевитрат в сумі 4 751,03 тис. грн без ПДВ). 
Що свідчить про порушення Товариством підпункту 5 пункту 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії щодо обов`язку ліцензіата виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством, зокрема Порядку, у частині виконання вимог:
пункту 4.1 глави 4 щодо зобов`язання ліцензіата виконувати схвалені НКРЕКП ПРСР/ІП в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні.
пункту 4.2 глави 4 щодо введення в експлуатацію об`єктів відповідно до вимог чинного законодавства та прийняття їх на баланс,
пункту 4.4 глави 4 у частині самостійного перерозподілу фінансування вартості заходів, передбачених схваленою Інвестиційною програмою, при зміні вартості виконання заходів понад п`ять відсотків;
пункту 4.8 глави 4 щодо об`єктів ІП які були профінансовані ліцензіатом, але не передбачені схваленою ІП;
підпункту 43 пункту 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії щодо обов`язку ліцензіата виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Регулятором було дотримано принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій при прийнятті Постанови 787, а отже, суд першої інстанції за повного з`ясування обставин, що мають значення для справи дійшов правомірного та обгрунтованого висновку, що «п. п. 1, 4 постанови    № 787 від 08.04.2020 прийняті відповідачем у межах повноважень та у порядку, встановленому законом. Підстави для їх скасування відсутні».
Таким чином, позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі  480/2675/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумиобленерго"  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі № 480/2675/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  14.01.2021 року