Ухвала
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 282/228/20
 
провадження № 61-17980ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
27 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2010 року №б/н.
 
Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху з наданням строку для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням належних підстав.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2020 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк, або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку та встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» отримало копію оскаржуваного судового рішення 28 квітня 2020 року.
 
У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» - Крилової О. Л. на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо підтвердження повноважень представника АТ КБ «ПриватБанк» та зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
У січні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 грудня 2020 року, з яких вбачається, що недоліки усунуто заявником. 
 
У касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О. Л., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на продовження розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд передчасно відмовив у відкритті апеляційного провадження та не розглянув клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.
 
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
 
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
 
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
 
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
 
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
 
Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
 
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
 
Враховуючи, що АТ «КБ «ПриватБанк» отримало оскаржуване судове рішення 28 квітня 2020 року, що вбачається зі змісту ухвали Житомирського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, а повторне отримання заявником рішення Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2020 року у вересні 2020 року не свідчить про поважність пропуску строку на касаційне оскарження, суд апеляційної інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог статті 357 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк», оскільки підстави для поновлення строку для подання апеляційної скарги були визнані неповажними.
 
Процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на не зловживання процесуальними правами. Заявник пропустила строк апеляційного оскарження виключно із суб`єктивних, неповажних причин.
 
Доводи касаційної скарги, які зводяться до того, що заявником було наведено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на правильність висновку суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь