ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/7879/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Шумської Марини Валентинівни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопрушення,-

В С Т А Н О В И Л А: 

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Шумської Марини Валентинівни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО № 596921 від 05 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.10.2020 року о 10 год. 25 хв. в м. Чернігові по проспекту Миру, 283 він керував автомобілем ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 , який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), чим порушив пп. 31.3 б ПДР України, за що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Вказану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, оскільки, як зазначає позивач, автомобіль ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 належить до категорії легкових автомобілів, докази використання позивачем транспортного засобу в комерційних цілях (в режимі таксі, для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку) відсутні, а тому автомобіль ГАЗ 2705, не підпадає під вимоги щодо проходження обов`язкового технічного контролю, згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.10.2020 року інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Шумською М.В. винесено постанову серії ДПО18 № 596921 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 05.10.2020 року о 10 год. 25 хв. в м. Чернігові по проспекту Миру, 283 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 , який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), чим порушив пп. 31.3 б ПДР України.
Вважаючи вказану постанову про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були правові підстави для складання оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки, автомобіль ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 - тип ТЗ Вантажний малотон -В фургон, рік випуску 2007, повна маса 3500 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), в експлуатації перебуває більше двох років, отже, він підлягає технічному контролю. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби -       незалежно від строку експлуатації; 
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Частиною 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
При цьому, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі по тексту - Порядок № 137).
У відповідності до пункту 1 Порядку №137 порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 
За правилами п. 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.
Згідно з п. 22 Порядку №137, передача інформації до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю, яка ведеться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, здійснюється кожної зміни з використанням електронних засобів зв`язку.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Таким чином, обов`язковий технічний контроль кожні два роки проходять транспортні засоби, зокрема вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше двох років.
Відповідно до п. 31.3 б  Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Згідно з п. 11 ч. 1  ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.
Відповідно до  ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені частинами перша, друга, третя, п`ята і шоста  статті 121 цього Кодексу.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТЗ автомобіль ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 тип ТЗ Вантажний малотон -В фургон, рік випуску 2007, повна маса 3500 кг, маса без навантаження 1400 кг, категорія В, дата першої реєстрації 28.02.2008 року.
Судом першої інстанції встановлено, що остання перевірка технічного стану автомобіля ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 була проведена 04.07.2018 року, що підтверджується копією протоколу перевірки технічного стану ТЗ № 00361-01192-18 від 04.07.2018 року.
Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаний транспортний засіб ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_1 , вантажопідйомністю 3500 кг, має строк експлуатації більше ніж 2 роки, тому підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки. 
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн відповідає вимогами чинного законодавства.
З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.
Посилання позивача на ту обставину, що транспортний засіб не використовується для перевезення вантажів з метою отримання прибутку вищенаведений висновок щодо обов`язкового проходження технічного контролю не спростовує, оскільки положення   ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» стосується лише легкових автомобілів зі строком експлуатації до двох років.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 272, 287, 308, 311, 313, 315-316, 321-322 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Л.В. Бєлова

                                                                                                    А.Ю. Кучма