Справа № 306/1426/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

12.01.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Шпуганича В.А., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Гончарова В.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Гончаров В.В.,
                                                        в с т а н о в и в :

пПстановою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця, розлученого, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, на розгляд Свалявського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 151870, складений ст. ДОП Свалявського ВП капітаном поліції Титинець В.В. відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в якому, зазначено, що 18 вересня 2020 року приблизно о 17:40 годин у спільному будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 під час сварки з колишньою дружиною ОСОБА_2 ображав її нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

В апеляційній скарзі представник потерпілої - адвокат Гончаров В.В., вказує на те, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідно до показань синів потерпілої та правопорушника вбачається, що сварки між батьками відбуваються не лише з приводу ведення спільного бізнесу, а й з приводу поділу ними спільного майна у судовому порядку. Окрім того вказує на те, що, відповідно до постанови Свалявського районного суду від 14.01.2020, ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення ним 15 грудня 2019 року домашнього насильство по відношенню до потерпілої ОСОБА_2 .. А отже, висновки суду про те, що причиною сварки є виключно питання спільного бізнесу, а поведінка ОСОБА_1 у вигляді улаштування сварок не має системного характеру, не відповідають дійсності. Просить постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП та притягнути його до належної відповідальності. 

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Гончарова В. В., які підтримали апеляційну скаргу; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шпуганича В. А., які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та закриття провадження відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними в справі й дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначено в статті 280 КУпАП орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, 18 вересня 2020 року приблизно о 17:40 годин у спільному будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 під час сварки з колишньою дружиною ОСОБА_2 ображав її нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
       Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які викладені в оскаржуваній постанові та під час апеляційного розгляду учасниками справи не оспорювалися, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містить ознак домашнього насильства, а має ознаки конфлікту між партнерами (разова річ, він виникає навколо певної проблеми, яку можна вирішити). При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував і факт відсутності будь-яких доказів (медичного обстеження) щодо нанесення вищезгаданими особами один одному тілесних ушкоджень, а також те, що в протоколі відсутні відомості про такі факти.
       Погоджуючись із вищевказаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд враховує і надані в ході апеляційного розгляду справи пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 проживає окремо, понад 2 роки вони є розлученими і не є сім`єю, тобто не перебувають у шлюбних відносинах та спільно не проживають. 
       Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про імовірне завдання діями ОСОБА_1 шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 ..
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до показань синів потерпілої та правопорушника вбачається, що сварки між батьками відбуваються не лише з приводу ведення спільного бізнесу, а й з приводу поділу ними спільного майна у судовому порядку, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушення.
Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції у цій справі, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що постановою Свалявського районного суду від 14.01.2020 ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення ним 15 грудня 2019 року домашнього насильство по відношенню до потерпілої ОСОБА_2 ..
На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про те, що причиною сварки є виключно питання спільного бізнесу, а поведінка ОСОБА_1 у вигляді улаштування сварок не має системного характеру, не відповідають дійсності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та поясненням учасників судового провадження, і прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце 18.09.2020 приблизно о 17 год 40 хв за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
З огляду на викладене, наведені адвокатом Гончаровим В. В. в апеляційній скарзі доводи та надані ним та ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи пояснення не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим, задоволенню не підлягають, а тому, постанова судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах складеного щодо відповідної особи протоколу; що ОСОБА_2 та її представником - адвокатом Гончаровим В. В. не надано таких доказів, які б із достовірністю спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій і підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                        П О С Т А Н О В И В :
      
Апеляційну скаргу, яку подав представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Гончаров В.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, - залишити без зміни.
          Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан