Номер провадження: 22-ц/813/3294/21 
Номер справи місцевого суду: 523/5927/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Гірняк Л.А.,Цюри Т.В.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шепітко І.Г., повний текст рішення складений 15 березня 2019 року, по справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновська Державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-
                                        в с т а н о в и в:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в якій просив встановити факт того, що він разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 , зазначивщо з 2003 року він разом з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.
Оскільки, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді банківського вкладу, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для отримання спадщини, проте державним нотаріусом було надано відповідь про необхідність надання документів, які є доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем. 
Так як заявнику встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне для прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року заява ОСОБА_1 задоволена. Встановлений, як такий, що має юридичне значення факт проживання  ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , однією сім`єю з 2003 року по день смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погодившись з рішенням суду, Одеська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Одеська міська рада зазначає, що суд повинен був до участі у розгляді даної справи залучити в якості заінтересованої особи Одеську міську раду, також апелянт зазначив, що судом розглянута справа в окремому провадженні, однак із наданої заяви вбачається спір про право.
У своєму відзиві ОСОБА_1 , зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування доводи апеляційної скарги не містять.
В судове засідання, призначене на 31 березня 2021 року не з`явилися представники Одеської міської ради та  заінтересованої особи Малиновської Державної нотаріальної контори у м. Одесі, які були сповіщені належним чином (а.с. 117-120).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, встановивши обставини та дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає з огляду на наступне.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви є законні, обґрунтовані, а оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 року по 01 листопада 2017 року заявнику необхідно для можливості прийняття спадщини як спадкоємцю четвертої черги за законом, суд вимоги заяви задовольнив.
Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Так, за положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з ч. 4 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справу в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
За ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Отже, обов`язком суду при розгляді справи окремого провадження є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Як роз`яснено в п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що   встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в   прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 , посилаючись на необхідність встановлення такого факту через те, що встановлення юридичного факту у судовому порядку забезпечить його інтереси щодо можливості прийняття спадщини, як спадкоємця.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. 
Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для отримання спадщини, проте державний нотаріус повідомив ОСОБА_1 про необхідність надання документів, які є доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем, зазначивши про право звернення до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Аналіз встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину.
За змістом роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Зазначені вимоги процесуального права районний суд не врахував та помилково вирішив спір по суті.
Доводи апеляційної скарги Одеської міської радиє обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.
Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах - у порядку позовного провадження.
Керуючись ст. ст. 294, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Одеської міської ради – задовольнити.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновська Державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 01 квітня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра