ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року                                                                          Справа №903/719/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

при секретарі судового засідання Єфімчук А.І.

за участю представників сторін:
позивача - Заікін В.М. доручення   №362 від 17.03.2021
відповідача - Янкевич Л.Д.  довіреність   № 007.1Др-98-1220  від 30.12.2020 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" на рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 (суддя Вороняк А.С., повний текст рішення складено 21.01.2021 р.)

за позовом: Підприємства теплових мереж "Ковельтепло"
до відповідача: Акціонерного товариства "Волиньгаз"

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р., з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.02.2021 р., відмовлено у задоволенні позову Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" до Акціонерного товариства "Волиньгаз" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а тому, висновки викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає:
- 07.10.2019р. Постановою НКРЕКП №2080 „Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП" затверджено Зміни до Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу;
- відповідно до п. 12.2 Договору розподілу природного газу від 21.01.2016р. №094201ІЕАСЕЕТ016, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакиії Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіиійних друкованих виданнях, що публікуються на території ліцензованої діяльності, не менеше ніж за десять днів до набрання змінами чинності;
- відповідач проінформував позивача із запізненням в акті приймання-передачі №ВЛ00015745 від 30.11.2019р. і позбавив цим самим фактично Споживача можливості подати уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах на розрахунковий календарний рік.
- в матеріалах справи наявні докази волевиявлення позивача щодо уточнення величини річної замовленої потужності. Через такі неправомірні дії відповідача, позивач сплатив AT "Волиньгаз" за послуги з розподілу природного газу на момент звернення до суду з позовною заявою 7690,3 тис. грн, а виходячи з фактичного споживання природного газу (4828,51486 м3) сплатив би лише 5272,7 тис. грн, що на 2417,6 тис. грн менше;
- станом на 01.01.2021р. ПТМ "Ковельтепло" спожило 7929,3 тис. м3, а AT "Волиньгаз" виставлено рахунки за 10436,1 тис. м3, що на 2506,8 тис. м3 більше, внаслідок чого позивачем сплачено підповідачу 2948,0 тис. грн. за те, чого підприємство не спожило; 
- фактично відповідач отримав надприбутки, а позивач в свою чергу значні збитки, оскільки сплатив за те, чого не спожив в період, коли знаходився у вкрай тяжкому фінансовому становищі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ідприємства теплових мереж "Ковельтепло" на рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 та призначено розгляд справи на 22.03.2021.
10.03.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому провить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач посилається на те, що право на подання заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах споживача у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік протягом періоду з 10 липня по 15 вересня розрахункового року має лише той споживач, який вчасно, тобто до 01 листопада року, що передує розрахунковому подав заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності (здійснив замовлення річної потужності відповідно до абзацу десятого пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). Так, як Позивач не здійснив замовлення річної потужності в строк до 01.11,2019 року (не подав заявки), то він втратив право на подання заявки на уточнення з 10.07.2020 року по 15.09.2020 року.
Позивач у встановленому законом порядку не довів наявність в діях чи бездіяльності Відповідача якихось порушень, Відповідач зі своєї сторони спростував за допомогою належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів усі доводи (твердження) Позивача, викладені останнім у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях, а також наведених його представниками в процесі судового розгляду.
Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем необгрунтовано неправомірних дій з боку відповідача, у відповідача відсутній обов`язок щодо прийняття зміни величини потужності на 2020 рік після 01.11.2019, а тому і підставно та правомірно відмовив Позивачуу задоволенні його позову.
           17.03.2021 від Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив аргументи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 22.03.2021 представники позивача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, а позов Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" задоволити повністю.
Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відзив, перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.01.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання та подання відповідачем позивачу заяви-приєднання №09420UEACEFT016 від 21.01.2016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (типова форма), згідно з умовами пунктів 1.11.3. якого цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (т. 1 а. с. 5-8).
Згідно з пунктом 2.1 Договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. 
Згідно п.12.2 Договору якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити  повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих  виданнях, що публікуються на території  його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про  внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

30.09.2020 Підприємство теплових мереж “Луцьктепло” звернулось з позовом до Акціонерного товариства “Волиньгаз” про визнання неправомірними дій Акціонерного товариства “Волиньгаз” щодо відмови у прийнятті уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2020 рік та зобов`язати Акціонерне товариство “Волиньгаз” прийняти уточнену заявку Підприємства теплових мереж “Луцьктепло” на величину річної замовленої потужності на 2020 рік та провести її коригування і відповідну переплату зарахувати в рахунок майбутніх платежів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем п. 12.2 Договору розподілу природного газу від 21.01.2016 №09420UEACEFTO16, в частині обов`язку розмістити повідомлення про зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, що унеможливило своєчасне подання відповідачу уточненої заявки на величину річної замовленої потужності та призвело до переплати позивачем за послуги з розподілу природного газу за фактично неспожитий природний газ. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу в проханні скоригувати розрахунковий  річний обсяг потужності на 2020 рік до 8000 тис. м. куб. у зв`язку із скороченням обсягів споживання природного газу.

Місцевий суд встановивши, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору, оплачував вартість наданих послуг, що свідчить про прийняття пропозиції Оператора ЕРМ на 2020 рік (в рамках величини річної замовленої потужності та вартості послуг розподілу), що позивачем підписані Акти наданих послуг, дійшов висновку, що у позивача відсутній обов`язок, щодо прийняття від відповідача зміни величини потужності на 2020 рік після 01.11.2019, а тому у задоволенні позову про визнання неправомірними дій Акціонерного товариства “Волиньгаз” щодо відмови у прийнятті уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2020 рік та зобов`язати Акціонерне товариство “Волиньгаз” прийняти уточнену заявку Підприємства теплових мереж “Луцьктепло” на величину річної замовленої потужності на 2020 рік та провести її коригування і відповідну переплату зарахувати в рахунок майбутніх платежів необхідно відмовити.
Ухвалою Господарського суду Волинської області про виправлення описки (за ініціативою суду) від 16.02.2021 у справі №903/719/20, виправлено допущені у абзацах 1, 4 описової частини рішення та у абзаці 52 мотивувальної частини рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 замінено неправильне найменування  позивача - Підприємство теплових мереж "Луцьктепло" на Підприємство теплових мереж "Ковельтепло".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 цього Кодексу).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (част.1 ст.628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). 
Частиною 1 статті 634 ЦК України унормовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вже зазначалося вище 21.01.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання та подання відповідачем позивачу заяви-приєднання №09420UEACEFT016 від 21.01.2016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (типова форма), згідно з умовами пунктів 1.11.3. якого цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (т. 1 а. с. 5-8).
Згідно з пунктом 2.1 Договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Відповідно до п. 12.2 Договору якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності не менше ніж за 10 днів до набрання змінами чинності, крім випадків для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення для внесення таких змін. 
Частиною першою статті 41 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті.
30.09.2015р. НКРЕКП Постановою №2494 затвердила Кодекс газорозподільних систем. Відповідно до пунктів 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
На виконання постанови НКРЕКП від 11.08.2016 №1418, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 за №1448/29578, якою внесено зміни до Типового договору розподілу природного газу між сторонами було укладено Додаткову угоду про внесення змін до типового договору розподілу природного газу (т. 1 а.с.10).
Даною додатковою угодою вносяться зміни у п.6.4, а саме: „Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн - переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб”.
Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 “Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП” затверджено Зміни до Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829, зокрема пункти 1 та 2 глави 6 Кодексу газорозподільних систем замінили п`ятьма новими пунктами 1-5 такого змісту:
“1. Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.
2. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами споживача) за  попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням  її складових (визначається Оператором ГРМ відповідно до абзацу першого цього пункту). Така інформація може бути надана споживачеві шляхом розміщення її в особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передач і природного газу (для споживачів, що не є побутовими), платіжних документах тощо.
Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.
Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.
У випадку якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.
На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.
3. Споживач, що не є побутовим, який здійснив замовлення річної потужності відповідно до абзацу третього пункту 2 цієї глави, має право з 10 липня по 23 липня розрахункового календарного року подати Оператору ГРМ заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.
4. Для нового побутового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців або за умови відсутності споживання природного газу побутовим споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року, річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ на рівні планових об`ємів споживання, що розраховуються виходячи з групи споживання побутового споживача відповідно до додатка 1 до цього Кодексу.
З моменту, коли новий побутовий споживач та/або об`єкт побутового споживача фактично споживає природний газ повні дев`ять місяців та до завершення повного календарного року споживання, величина річної замовленої потужності об`єкта споживача визначається як добуток числа 12 на фактичне середньомісячне споживання природного газу за попередні дев`ять місяців.
5. Для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта на період до завершення повного газового року споживання природного газу цим споживачем та/або його об`єктом або за умови відсутності споживання споживачем, що не є побутовим, та/або його об`єктом природного газу протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається споживачем за його заявою. При цьому якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.
У випадку коли новий споживач, що не є побутовим, та/або об`єкт споживача, що не є побутовим, фактично споживає природний газ повний газовий рік, величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за попередній газовий рік, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї глави.
У випадку приєднання нового об`єкта споживача, що не є побутовим (за умови наявності Інших об`єктів з періодом експлуатації не менше одного повного газового року), величина річної замовленої потужності та фактичне використання такої потужності визначається по цьому об`єкту споживача окремо. По інших об`єктах споживача величина річної замовленої потужності та фактичне використання такої потужності визначається сумарно по всіх об`єктах.”.У зв`язку з цим пункти 3-6 вважати відповідно пунктами 6 - 9”.

Місцевим судом встановлено, що згідно п.12.2 Договору якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих  виданнях, що публікуються на території  його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про  внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.
Як свідчать матеріали справи, відповідач не проінформував позивача до 12 жовтня, як встановлено Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами підприємства за попередній газовий рік з 01.10.2018 по 30.09.2019, оскільки Постанова № 2080 від 07.10.2019 набрала чинності лише 12.10.2019, що об`єктивно унеможливило інформування Оператором ГРМ ПТМ “Ковельтепло” про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових до 12.10.2019. 
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
У Постанові НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 зазначено, що постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні – газеті “Урядовий кур`єр”.
11.10.2019 року Постанову опубліковано в газеті “Урядовий кур`єр” №195.
З вище викладеного вбачається, що обов`язок відповідача по щорічному інформуванню позивача до 12 жовтня, як Оператора ГРМ, виник лише після набрання відповідною нормою Кодексу ГРМ чинності, а саме: з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті “Урядовий кур`єр” (п. 4 Постанови НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 року), тобто з 12 жовтня 2019 року.
Однак, Постанова НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 є нормативно-правовим актом, який є оприлюдненим та перебуває у вільному доступі, що виключає можливість відповідача посилатися на незнання вище зазначеної Постанова НКРЕКП.
Відповідно до п. 2 глави 6 Кодексу газорозподільних мереж, в які було внесено зміни Постановою НКРЕКП №20080 від 07.10.2019, споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.
В даному випадку позивач не подав відповідачу уточненої заявки на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік в строк до 01 листопада 2019 року, не розірвав цей Договір  шляхом надсилання письмового повідомлення відповідачу протягом 10 календарних днів з дня, коли дізнався чи міг дізнатися про внесені зміни до Договору. Нерозірвання Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду позивача з внесеними до нього змінами.
Окрім того, позивач на підставі щомісячних актів наданих послуг з жовтня 2018 по грудень 2018, які підписані позивачем (т. 1 а.с. 87-89), в яких відображався власний фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача, мав можливість проаналізувати величину потужності та при потребі уточнити (зменшити або збільшити) на протязі 18 календарних днів (до 01.11.2019 року), проте цього позивачем зроблено не було.
Також, позивачем у 2020 році за послуги з розподілу на 2020 рік була проведена часткова оплата (т. 1 а.с. 84) вартості таких послуг, що відповідно до ч. 1 ст. 264, ч. 2 ст. 642 ЦК України свідчить про прийняття пропозиції Оператора ЕРМ на 2020 рік (в рамках величини річної замовленої потужності та вартості послуг розподілу), а також про визнання відповідачем свого боргу та обов`язку по його оплаті про що свідчать підписані зі сторони відповідача акти наданих послуг (т. 1 а.с.46-62).
Колегія суддів вважає, що позивач мав 18 календарних днів (до 01.11.2019) для того щоб повідомити відповідача як Оператора ГРМ про необхідність змінити величину річної замовленої потужності, однак звернувся до відповідача з уточненими заявками лише 22.06.2020 та 22.07.2020 (№1030 від 22.06.2020 та №1172 від 22.07.2020), тобто із порушенням визначеного Кодексом газорозподільних мереж строку (т. 1 а.с.21,24). 
Дані обставини свідчать про те, що за умови відсутності уточненої заявки споживача на величину річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік станом на 01.11.2019, відповідач був зобов`язаний визначити річну замовлену потужність об`єкта позивача на розрахунковий календарний рік виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, згідно вимог абз.1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Кодекс ГРМ не ставить в пряму залежність від повідомлення споживача Оператором ГРМ про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік, подання споживачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на наступний газовий рік, оскільки це право може бути реалізоване споживачем по закінченню попереднього газового року (30 вересня) в будь-який момент, не залежно від поведінки Оператора ГРМ, в строк до 01 листопада поточного року, оскільки обсяги споживання за попередній газовий рік є відомими самому споживачу, в т.ч. і з Актів приймання-передачі природного газу, які містять інформацію про щомісячний обсяг (об`єм) спожитого природного газу.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, спростовуються вище встановленими обставинами справи та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
В свою чергу, доводи відповідача які містяться у відзиві на апеляційну скаргу підтверджують висновки суду першої інстанції та обставини які встановлено судом апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                   
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" на рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2021 р. у справі №903/719/20 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/719/20 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "22" березня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Демидюк О.О. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.