ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 2а-100/12
адміністративне провадження № К/9901/22801/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а-100/12

за позовом   ОСОБА_1 до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року, прийняту у складі судді Монташевич С.М. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді головуючого судді Пліша М.А., суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії за віком із застосуванням середньомісячного індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року, який враховується при обчисленні пенсії в розмірі 3.36875 з 01 липня 2011 року та зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньомісячного індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року, який враховується при обчисленні пенсії в розмірі 3.36875 з 01 липня 2011 року з врахуванням виплачених сум.
Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року, у задоволенні позовних вимого відмовлено.
Як встановлено, ОСОБА_1 з 02 січня 1993 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» при страховому стажі 35 років 01 місяць 14 днів. При призначенні пенсії розмір заробітної плати взятий за період з 01 березня 1991 року по 28 лютого 1993 рік відповідно до довідки від 22 квітня 1993 року, виданої Прилуцьким управлінням бурових робіт. Коефіцієнт заробітної плати за період з 1991 року по 1993 рік складав 2.29318. Розрахунок пенсії ОСОБА_1 здійснюється згідно його заяви про перерахунок пенсії на підставі довідки 05/910 від 25 березня 2013 року за період роботи з 1986 по 1990 роки. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 2.54722. 30 березня 2004 року ОСОБА_1 звертався до УПФ України в Долинському районі з заявою про перерахунок пенсії згідно довідки № 625 від 22 квітня 2004 року, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ВАТ «Укрнафта», за періоди роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року, на підставі якої йому було проведено перерахунок пенсії та визначено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії 3.36875. Під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 як дитині війни та при проведенні перевірки його пенсійної справи працівниками УПФ України в Долинському районі виявлено помилку при видачі Прикарпатським УБР довідки про заробітну плату № 625, оскільки щомісячні суми заробітної плати були зазначені в ній без застосування грошової реформи 1961 року, що призвело до безпідставного завищення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який становив 3.36875, та відповідно до завищення розміру пенсії. Згідно довідки № 625 від 22 квітня 2004 року, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ВАТ «Укрнафта», заробіток за періоди роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року вказаний, зокрема, за лютий 1959 року - 425,26, березень 1959 року - 498,16, ..., січень 1964 року - 181,44. Згідно копії акта зустрічної перевірки правильності та повноти відображення заробітної плати ОСОБА_1 від 29 серпня 2011 року при перевірці відомостей нарахування заробітної плати за період з 1959 року по 1964 рік, розбіжностей з довідкою № 625 від 22 квітня 2004 року, виданою ОСОБА_1 , не виявлено. У відомостях зазначено, що розрахунок заробітної плати проводився в рублях.
При перегляді пенсійної справи ОСОБА_1 спеціалістами Управління ПФУ в Долинському районі виявлено порушення вимог закону при видачі підприємством довідки про заробітну плату № 625 від 22 квітня 2004 року, оскільки щомісячні суми заробітної плати зазначені без застосування грошової реформи в 1961 р. (1:10). Даний факт призвів до безпідставного завищення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який становив 3.36875, та відповідно розміру пенсії, про що було повідомлено позивача листами № 4555/К-13 від 10 липня 2011 року та № 1520/К-15 від 07 вересня 2011 року.
Внаслідок неправильно відображення підприємством у довідці сум заробітної плати та помилкових розрахунків працівниками Пенсійного фонду при переведенні цих сум позивачу була виплачена пенсія у більшому розміру, однак, оскільки зловживань з боку пенсіонера не було встановлено, суди різних інстанцій підстав для стягнення з ОСОБА_1 надміру виплаченої пенсії не встановили, тому управління ПФУ в Долинському районі повідомило позивача про списання переплати.
Статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена формула для розрахунку коефіцієнта заробітної плати. Для його розрахунку береться середня заробітна плата працівника, яка ділиться на середню заробітну плату згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формування вартісних показників в умовах грошової реформи» від 26 серпня 1996 року № 1002, в якій вже врахована грошова реформа 1961 року. Тобто, якщо відбулася грошова реформа, то інша (наступна) реформа проводиться з врахуванням проведених реформ. В поданій позивачем довідці № 625 суми заробітної плати були зазначені такі як і в особових рахунках, а повинні зазначатися з врахуванням реформи 1961 року. При перерахунку ОСОБА_1 в 2004 році пенсії вказані в довідці № 625 суми працівники управління самостійно перевели у гривні, враховуючи тільки грошову реформу 1996 року. При цьому як суми заробітних плат, так і показник середньомісячної заробітної плати були поділені на 100000. Середня заробітна плата по Україні береться з постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783, в якій середня заробітна плата за 1959 рік з врахуванням грошової реформи 1961 року складала 77,7. Оскільки вказана сума зазначена в рублях (у додатку № 2 до постанови суми вказані у карбованцях та гривнях, а їм передували рублі), тому її треба ділити на 100000. При перевірці пенсійної справи ОСОБА_1 в 2011 році було виявлено, що дані в довідці № 625 зазначені без врахування грошової реформи 1961 року. Було витребувано нову довідку № 474, в якій заробітна плата була переведена у гривні з врахуванням двох грошових реформ. Працівники управління вносять наявні у них дані з долучених довідок підприємств про заробітну плату та не можуть втручатися (корегувати) вказані в них суми, а спеціальна автоматична програма вираховує індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Оскільки у 2004 році були введені неправильні суми (довідка видана без врахування грошової реформи 1961 року, а працівники управління при переведенні сум застосували тільки реформу 1996 року), тому і коефіцієнт в розмірі 3.36875 нарахований неправильно, а, відповідно, він не може бути застосований при розрахунку пенсії.
У розрахунку середньомісячного індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року, який вирахуваний в розмірі 1.6498, сума заробітної плати позивача зазначена з урахуванням двох грошових реформ, оскільки, зокрема, за лютий 1959 року її розмір складає 0,00043, що відповідає даним, відображеним у довідці № 474. Натомість при розрахунку коефіцієнта, який просить взяти до уваги позивач, розмір його заробітної плати визначений з врахуванням тільки однієї грошової реформи та складає, зокрема, за лютий 1959 року - 0,004368.
У поданій касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
У 1961 році відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 470 «Про зміну масштабу цін і заміну грошей» від 04 травня 1960 року була проведена грошова реформа у співвідношенні 10 рублів старого зразка на 1 рубль зразка 1961 року.
Указами Президента України № 549/92 «Про реформу грошової системи України» від 07 липня 1992 року та № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» від 25 серпня 1996 року було врегульовано порядок обміну рублевої готівки на український карбованець у співвідношенні 1 до 1, та обмін українського карбованця на гривні за курсом 100000 карбованців за 1 гривню.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1002 «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формування вартісних показників в умовах грошової реформи» від 26 серпня 1996 року передбачено, що на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки,  збори тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування  податків, інших обов`язкових платежів, заробітної плати, пенсій, інших соціальних виплат, допомоги тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців.
У довідках про заробітну плату для обчислення пенсії заробітна плата в загальній сумі за кожний календарний рік перераховується у гривні в порядку її заокруглення,  передбаченому в абзаці першому цього пункту, з п`ятьма знаками після коми.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20 листопада 2003 року під час перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для визначення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначені державним комітетом статистики показники за період з 1958 року по 2002 рік згідно з додатками 1 і 2.
В Додатку № 1 до даної Постанови вказано, що середньомісячна заробітна плата робітників у 1959 році складала 77,7, в 1960 році - 78,3, в 1961 році - 81,3, в 1962 році - 84,2, в 1963 році - 85,4, в 1964 році  - 87,6.
Згідно з частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2  + Кз3  + ... + Кзп); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу)застрахованої особи. Зв - сума заробітної плати особи, береться з довідки про заробіток (довідка видається на підставі відомостей про нарахування заробітної плати), Зс - показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців за період з 1958 року по 31 грудня 2002 року затвердженні Постановою КМ України № 1783 від 20 листопада 2003 року.
У цій справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що середньомісячний коефіцієнт заробітної плати в розмірі 3.36875 був вирахуваний на підставі довідки № 625 від 22 квітня 2004 року, яка була заповнена з порушенням вимог законодавства.
Враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій відносно того, що відповідач, обчислюючи пенсію ОСОБА_1 згідно вказаної довідки про заробітну плату, допустив помилку, проте у подальшому він дійшов правильного висновку про недоцільність перерахунку пенсії позивача з урахуванням періоду роботи з 01 лютого 1959 року по 31 січня 1964 року, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії, так як індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача після переведення сум заробітної плати з урахуванням грошових реформ 1961 року та 1996 року став менше ніж коефіцієнт, з якого обчислена пенсія позивача у відповідності до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій прийняли рішення у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цього не спростовують, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись  статтями  343,  349,  350,  355,  356  Кодексу  адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 2а-100/12 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   С.Г. Стеценко