Справа № 450/2630/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.  
Провадження № 33/811/173/21                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       31 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року, 

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок в дохід держави.
       Відповідно до постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №706712 від 12.07.2020 року, вбачається, що 12.07.2020 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_1 працюючи барменом, перебуваючи на робочому місці обслуговував клієнтів в ресторані «Рафаель» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски та рукавичок, чим порушив вимоги постанови КМУ №392, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року, оскільки про розгляд справи він повідомлений не був, копія постанови йому не надсилалась, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу зазначеного правопорушення.
       В обґрунтування вказує, що на момент складення протоколу працівником поліції у закладі проводилась інвентеризація та прибирання і гр. ОСОБА_1 знаходився за барною стійкою, за відсутності відвідувачів та на безпечній відстані від інших працівників закладу, які були присутні в день складання протоколу.
       Апелянт вважає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , поліцейським було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не здобуто достатньої кількості доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Окрім того, матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, зокрема пояснень свідків, які були присутніми в закладі, інших свідків, фото та відеоматеріалів, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
       Вказує, що він вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню раніше, що позитивно характеризує його.
       Звертає увагу суду на той факт, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, перелік яких є вичерпним. Дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не були умисними чи такими, що спрямовані на заподіяння шкоди суспільним інтересам.
Підкреслює, що місячний дохід особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є значно меншим від суми штрафу відповідної статті, що ставиться у вину особі. Накладення на ОСОБА_1 штрафу навіть у найменшому розмірі, що передбачений ст. 44-3 КУпАП, завдасть суттєвих матеріальних складнощів для особи та є непосильним для нього.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також те, що підстави на основі яких було складено даний протокол про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, у зв`язку з чим вважає,  що   ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.
31.03.2021 р. ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та наполягає на її задоволенні.
Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
При цьому, ОСОБА_1 необхідно поновити строк апеляційного оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин, з підстав наведених у клопотанні про поновлення такого.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Крім цього, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, суддею в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вказаної події, відсутні їхні прізвища, крім цього у справі відсутні докази, в тому числі фото- та відеоматеріали, пояснення свідків, які б підтверджували факт обслуговування відвідувачів. Тобто при оформленні матеріалів справи працівниками поліції не відібрано пояснення та не вказані свідки правопорушення.
Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який пункт чи пункти Постанови КМУ "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" №392 від 20.05.2020 р. порушено ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено доказів, на підставі яких суд мав би можливість вирішити питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Вважаю, що суддя першої інстанції не взяв до уваги порушення, які допущені при складанні протоколу.
За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 протоколи про адміністративні правопорушення повертаються для належного дооформлення вмотивованою постановою відповідному правоохоронному органу, якщо такі складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП.
Крім цього, зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП.
Зокрема, постанова місцевого суду повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
У постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення доказів, на які посилається правопорушник.
Відтак, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, судом першої інстанції не дотримано вищенаведених вимог закону, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, місцевим судом взагалі не були досліджені докази, які містяться у матеріалах справи, а лише перераховано документи без розкриття їх змісту та суті.
Наведене, на думку апеляційного суду свідчить про те, що суд першої інстанції, не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, тим самим позбавивши апеляційний суд можливості дати оцінку доводам, наведеним у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 44-3 КУпАП - скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково.
Матеріали даного провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернути до Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області для належного оформлення через Пустомитівський районний суд Львівської області.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                            Гончарук Л.Я.