ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/878/21 Справа № 214/7384/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 
на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виключення майна з-під арешту, третя особа - Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження ВП №56533207 від 04.02.2019 року, державний виконавець Боровик Святослав Володимирович. 
       В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі: свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12 листопада 1996 року - 1/5 частка та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 червня 2006 року, виданого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори - 1/10 частка квартири. Одним зі співвласників вказаної квартири є відповідач ОСОБА_3 , який володіє 1/5 часткою квартири та часткою, яку він отримав у спадщину - 1/10. На сьогоднішній день позивач бажає подарувати належні їй частки квартири, однак звернувшись до нотаріуса з цього приводу вона отримала відмову з посиланням на наявні у реєстрі речових прав обтяження нерухомого майна (заборона відчуження). Підставою для накладення арешту на вказану квартиру є відкрите Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження ВП №56533207 відносно ОСОБА_3 з приводу виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей. У ОСОБА_3 існує заборгованість зі сплати аліментів.  Таким чином, оскільки документ, який став підставою для реєстрації права власності, уповноваженим на те органом не видавався, позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги.
       Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилався у своїй позовній заяві. 
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 представк  ОСОБА_6 надала суду відзив, в якому посилається на необгрунтованість скарги та вважає її такою, що не підлягає задоволеню.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12 листопада 1996 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , що також відповідає інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.6,8/.
Після смерті ОСОБА_7 позивач оформила право власності в порядку спадкування на 1/10 частину вищевказаної квартири, яка належала спадкодавцеві /а.с.9,10/.
Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, інформацію про відповідача ОСОБА_3 внесено до вказаного реєстру через наявність заборгованості зі сплати аліментів /а.с.13/.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, окрім інших співвласників, позивач та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . На підставі постанови державного виконавця Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 04 лютого 2019 року, в межах виконавчого провадження №56533207 на все майно належне ОСОБА_3 накладено арешт /а.с.14-15, 16/.
Згідно матеріалів виконавчого провадження №56533207, наданого на запит суду, встановлено, що на виконанні державного виконавця Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист №2/214/1187/18, виданий 02 квітня 2018 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/2 частки доходів на утримання дітей. 04 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього нерухомого майна, належного боржникові ОСОБА_3 /а.с.44-85/.
Відповідно ч.2 ст.321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічна концепція закріплена в основоположних принципах здійснення правомочностей власника, сформульованих у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст.9 Конституції України.
Натомість, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника в установленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З матеріалів справи вбачається, що позивачеві належать частки квартири АДРЕСА_1 . Разом з цим, частка зазначеної квартири, яка належить позивачеві на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12 листопада 1996 року не виділена.
Разом з цим, звертаючись з даним позовом заявник зазначає, що її право як власника квартири порушено накладеним арештом, оскільки перешкоджає їй подарувати свою частку квартири, проте питання щодо виділу частки у спільному сумісному праві власності позивачем не вирішено, тому дані доводи позову не можуть бути прийняті судом до уваги.
Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що позивач не є боржником за виконавчим провадженням №56533207 в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_3 , у тому числі квартиру АДРЕСА_1 , проте, суд уважає, що підстави для зняття арешту зі всієї квартири, в якій позивачеві належать лише частки, які не було виділено, та яка не є власницею всієї квартири, у суду відсутні.
       Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
З огляду на викладене, відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий відповідно до норм закону.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року - залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                        
                                                                       М.О. Макаров