ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11957/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,   розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року у справі №160/11957/19 (суддя у 1 інстанції Неклеса О.М.) за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат,-
ВСТАНОВИВ:
Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 33 808,18 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», як такий, що звільнився зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, повинен відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України (далі – МВС України) витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з позивача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ  витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 33808,18грн. 
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач був позбавлений можливості оскаржити докази, надані позивачем. Зазначає, що частина суми, а саме, грошове забезпечення у розмірі 10168,80грн. було виплачене йому за відсутності недобросовісності з його боку або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним способом існування, тому вважає, що в силу ст. 1215 ЦКУ в нього відсутній обов`язок по поверненню частини суми в розмірі 10168,80грн. Також зазначає, що на підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до матеріалів  особової справи, однак до особової справи  жодна довідка залучена не була. 
В відзиві  на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 03.08.2013р. №224ос відповідача було зараховано курсантом першого курсу на факультет підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції по ГУМВС    України в Дніпропетровській області та присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції».
01.12.2016р. на виконання вимог  ст.74 Закону України "Про Національну поліцію"  між скаржником, Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області укладено Договір про навчання відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (далі - Договір №2736), умови якого застосовуються до відносин, що виникли з 03.08.2013р., - з дня наказу про зарахування відповідача в ДДУВС.
Відповідно до п.7.4 Договору №2736 після його підписання договір №1901 від 03.08.2013р. вважається припиненим.
Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017р. №42 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, був направлений у розпорядження ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом: факультет підготовки фахівців кримінальної поліції.
10.09.2019р. позивач звернувся до керівництва ГУ НП в Дніпропетровській області із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням, у зв`язку із незадовільним графіком роботи та низькою заробітною платою.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.09.2019р. №308 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпропетровського відділу поліції звільнено з 01 жовтня 2019 року зі служби в поліції.
Відповідно до положень  ст.74 Закону України "Про Національну поліцію"  поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої  статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2.3.6 Договору №2736 передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Відповідно до п. 3.2 Договору №2736 підставою для відшкодування фактичних витрат є відмова від подальшого проходження служби на посадах середнього складу в Національній поліції після закінчення навчального закладу.
Згідно з Довідкою-розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2013-2017р.р., відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у сумі 33808,18 грн.
Оскільки у добровільному порядку відповідач вказану суму не сплатив, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Згідно із ч.1  ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію"  служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до положень  ст. 72 Закону України "Про Національну поліцію"  професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2)підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3)післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію"  підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4  статті 74 Закону України "Про Національну поліцію"  особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої  статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої  статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено приписами ч.5  ст.74 Закону України "Про Національну поліцію", у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
12.04.2017р. постановою Кабінету Міністрів України №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог  Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
При цьому, згідно із положеннями п. 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
За змістом п.п. 4, 5 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Згідно з п.9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.
Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.
Також обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі міститься і в Договорі № 2736 від 01.12.2016р. 
За змістом пп. 2.3.5 та 2.3.6. п.3 розділу 2 "Обов`язки сторін" Договору №2736 відповідач взяв на себе зобов`язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання    службових обов`язків за посадою, на яку призначено Замовником, і відпрацювати не менше трьох років, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Відповідно до п. 4.4 розділу 4 "Порядок відшкодування Особою фактичних витрат на підготовку" Договору №2736 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що згідно з довідками-розрахунками витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , останній повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, в загальній сумі 33808,18 гривень.
Щодо посилання скаржника про те, що грошове забезпечення в розмірі 101168,80грн. було виплачено останньому за відсутності недобросовісності з його боку або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом для існування відповідача та з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України вказане грошове забезпечення не підлягає відрахуванню, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми ст. Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку відшкодування особам витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, в яких передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим забезпеченням під час навчання. 
Стосовно доводів відповідача проте, що останній був позбавлений можливості оскаржити докази, надані позивачем, то колегія суддів зазначає, що суд першої здійснив всі належні заходи з метою повідомлення скаржника про розгляд справи. При цьому, фактично, відповідач скористався своїм правом та подав апеляційну скаргу в якій заперечує наявність підстав для задоволення позову, а отже висловив свою позицію стовно поданого позову. 
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що наявна в матеріалах справи довідка-розрахунок витрат є належним доказом на підтвердження заявленою до  стягнення суми. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року у справі №160/11957/19 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року у справі №160/11957/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дати прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко