Справа № 344/15425/20 
Провадження № 33/4808/40/21 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, відносно якої провадження у справі закрито ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його захисника адвоката  Маланюка О.Я.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року, якою провадження по справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України,
за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

                                                    в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101612 від 30.10.2020 року слідує, ОСОБА_1 звинувачувалась у тому, що 30 жовтня 2020 року о 18.00 годині в м. Івано-Франківську по вул. Стуса, керуючи транспортним засобом марки «Chery B11 Eastar» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п.2.3б), 13.1. ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП. 
Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. 
Вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди та письмові пояснення осіб, які причетні до ДТП. 
Крім того, суд безпідставно встановив  його вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, хоча не розглядав справу про притягнення його до адміністративної відповідальності та послався  на відповідну постанову суду, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яка не набула законної сили. 
Стверджує, що судом не вказано жодних обставин щодо відповідальності ОСОБА_1 , не досліджено обставини справи  та не враховано характер вчиненого правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:
- потерпілий ОСОБА_2 та його захисник адвокат Маланюк О.Я. просили скасувати постанову суду першої інстанції, визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме ОСОБА_1 винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.;
- особа, стосовно якої закрито провадження у справі, ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи потерпілого ОСОБА_2 та його захисника адвоката Маланюка О.Я., доводи особи, стосовно якої закрито провадження у справі, ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.  
При цьому , зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд прийшов до висновку про те, що в ході розгляду справи не здобуто доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про закриття провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Відповідно до ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право  на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок судді місцевого суду про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується оцінці фактичним даним, наявним в матеріалах справи, та взято до уваги наявні в справі докази, а також пояснення особи, щодо якої складено протокол, якими вона заперечила викладені у протоколі обставини, досліджені докази в їх сукупності.
Апеляційний суд вважає, що суж першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушення вимог п.п. 2.3б; 13.1 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101612 від 30.10.2020 року слідує, що 30 жовтня 2020 року о 18.00 годині водій ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул. Стуса, керуючи транспортним засобом марки «Chery» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Suzuki NEW SX4» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п.2.3 б)., 13.1. ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою – інспектором взводу №2 роти2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Яремків З.Ю. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами.
ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в суді м. Івано-Франківська, ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчать власноручні підписи в протоколі ОСОБА_1 .
В протоколі також зазначено  потерпілого ОСОБА_2 із його даними проживання.
Також зазначено, що до протоколу додається схема ДТП, пояснення двох водіїв.
Таким чином, зміст обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення фактично полягає в тому, що вона, керуючи автомобілем, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Suzuki NEW SX4» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п.2.3 б)., 13.1. ПДР України.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить достатньої інформації, яка підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Суд першої інстанції на підставі досліджених судом доказів, прийшов до обґрунтованого  висновку про те, що під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , доказів на підтвердження винуватості останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП здобуто не було.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2020 року на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди  вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем Chery д.н.з. НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 .
Зокрема, на вищевказаній схемі зазначено місце зіткнення транспортних засобів, яке знаходиться на відстані 6.4 м від краю дороги. Разом з тим, схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість встановити яким чином було визначено місце зіткнення транспортних засобів, оскільки на ній не позначена осип скалі або наявність металевих і пластмасових уламків та не надає можливість встановити на чиєї саме смузі руху відбулось зіткнення транспортних засобів та хто з учасників дорожньої пригоди виїхав на смугу зустрічного руху та створив аварійну ситуацію. Як позначено на схемі, після зіткнення транспортні засоби Chery д.н.з. НОМЕР_1 та «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 знаходились на певній відстані від місця зіткнення транспортних засобів, оскільки зіткнення відбулось в той момент коли обидва транспортні засоби рухались. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенні та пояснила, що вона рухалась в напрямку по вул. Стуса,15, з незначною швидкістю по правій стороні і доїжджаючи до повороту, маючи намір повернути праворуч, побачила, як транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , під час повороту ліворуч, виїхав на її смугу руху. Вказує, що не могла відвернути зіткнення транспортних засобів, оскільки  з правої сторони знаходився високий бордюр. Вважає, що саме дії ОСОБА_2 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, який на повороті дороги виїхав на її смугу руху. 
Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які додані до матеріалів справи (а.с.3) вона рухалась в напрямку по вул. Стуса,15, зі швидкістю 15-17 км/год по правій стороні. Доїжджаючи до повороту, назустріч їхали дві машини, одна з яких «Suzuki», водій якої дуже близько взяв поворот до її автомобіля. ОСОБА_1 не могла  притриматись правої сторони через наявність високого бордюру, через що і відбулось зіткнення автомобілів.
В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги та пояснив, що він рухався по вул. Стуса в напрямку вул. Івасюка м. Івано-Франківськ. Проїжджаючи поворот поблизу будинку 13 Б по вул. Стуса на його автомобіль наїхав автомобіль Chery д.н.з. НОМЕР_1 , вдаривши його автомобіль в заднє ліве крило та ліву частину заднього бамперу. Він зупинився, а водій ОСОБА_1 від`їхала з місця ДТП. Після удару його автомобіль проїхав декілька метрів, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 з`їхав з місця зіткнення транспортних засобів.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.4), доданих до матеріалів справи, він рухався по вул. Стуса в напрямку вул. Івасюка м. Івано-Франківськ. Проїжджаючи поворот поблизу будинку 13 Б по вул. Стуса на його автомобіль наїхав автомобіль Chery д.н.з. НОМЕР_1 , вдаривши його автомобіль в заднє ліве крило і зірвано задній бампер. Він зупинився,, а водій вказаного автомобіля від`їхав з місця ДТП.
Зі змісту пояснень захисника адвоката Маланюка О.Я. вбачається, що він вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 та невинуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що сукупність досліджених судом доказів дозволяла повно та всебічно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та прийти до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення
В мотивувальній частині постанови суду, судом зазначено, що водій ОСОБА_2 , здійснюючи проїзд вказаної ділянки дороги, зобов`язаний був дотримуватися п.13.1. ПДР України, відповідно до якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Апеляційний суд вважає, що сукупність дослідженим судом доказів не дозволяє повно та всебічно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та прийти до висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Апеляційним судом досліджені всі докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами  у судовому засіданні, а можливість отримання додаткових доказів відсутня. 
Пунктом 2.3б) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 .
Апеляційний суд приймає до уваги доводи про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав вину потерпілого ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, такі висновки виходять за межі обвинувачення, яке здійснювалось стосовно ОСОБА_1 , щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не мають ніякого преюдиційного значення і не впливають на законність та правильність висновків суду щодо необхідності закриття провадження по справі.  
Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого судом рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП,-

                                                              п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2   залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                             О.П. Васильєв