П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        11 лютого 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 761/45743/19
Номер провадження  22-ц/824/3351/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційну скаргу Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Фролової І. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про скасування дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,
 
в с т а н о в и в :
 
У  листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про визнання наказів в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 21 жовтня 2019 року № 972-п «Про оголошення догани» та від 31 жовтня 2019 року № 1001-п «Про оголошення догани» незаконним та їх скасування; визнання наказів в.о. генерального директора Київського комунального  об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 01 листопада 2019 року № 1008-п «Про звільнення ОСОБА_1 » незаконним, його скасування та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління міської станції захисту зелених насаджень Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд» з 01 листопада 2019 року; стягнення з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з незаконним звільненням у розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 21 жовтня 2019 року № 972-п позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни та за неналежне виконання завдань та своїх обов`язків відповідно до посадової інструкції. Наказом від 31 жовтня 2019 року № 1001-п позивачу оголошено догану за неналежне виконання завдань та своїх обов`язків в частині виконання наказу від 23 жовтня 2019 року № 266. Наказом від 01 листопада 2019 року № 1008-п позивача було звільнено із займаної посади. 
 
На думку позивача вищевказані накази винесені з порушенням норм трудового законодавства, є незаконними та підлягають скасуванню.
 
Так, наказ № 972-п прийнято без відібрання у нього додаткових пояснень, без встановлення наявності вини, шкідливих наслідків та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та шкідливими наслідками. У вказаному наказі зазначено, що догана оголошена за порушення трудової дисципліни та за неналежне виконання завдань та своїх обов`язків відповідно до посадової інструкції, разом з тим, не зазначено які конкретно порушення трудової дисципліни та/або невиконання яких конкретно посадових обов`язків та/або рішень власника, ним допущено. 
 
Позивач зазначає, що ним за власною ініціативою було подано доповідну записку від 28 жовтня 2019 року в якій повідомив керівництву про обставини, які мали місце 25 жовтня 2019 року та надав пропозиції щодо притягнення до відповідальності винних на його думку осіб. Разом з тим, 31 жовтня 2019 року відповідачем було винесено наказ № 1001-п. Вказаний наказ прийнято без відібрання у нього додаткових пояснень, без встановлення наявності вини, шкідливих наслідків та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та шкідливими наслідками.
 
Позивач зазначає, що наказом від 01 листопада 2019 року № 1008-п його було звільнено із займаної посади. Підставою для винесення вказаного наказу стали службова записка О. Левченко від 31 жовтня 2019 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 та накази № 972-п та 1001-п. Разом з тим, у вищевказаному наказі чітко та конкретно не зазначено за який саме проступок до позивача застосовано такий засіб дисциплінарного стягнення, як звільнення. 
 
Позивач вважає, що дії відповідача порушують його законне право на правцю та завдали йому моральних страждань. 
 
Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню. 
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року (т. ІІ а.с. 61-71) позов ОСОБА_1 , задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 21 жовтня 2019 року №972-п «Про оголошення догани»; визнано незаконним та скасовано наказ в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 31 жовтня 2019 року №1001-п «Про оголошення догани»; визнано незаконним та скасовано наказ в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 01 листопада 2019 року №1008-п «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року на посаді начальника управління міської станції захисту зелених насаджень Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд».
 
Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 305 грн. 20 коп..
 
В задоволені решти позовних вимог, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 29 грудня 2020 року Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити; судові витрати покласти на позивача.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення взяв до уваги посадову інструкцію, яка не є чинною, натомість чинна посадова інструкція судом першої інстанції до уваги взята не була. Таким чином, коло посадових обов`язків та завдань позивача судом першої інстанції з`ясовано не було. 
 
Скаржник зазначає, що службовою запискою від 15 жовтня 2019 року начальник сектору з документообігу Левченко О. М. довела до відома в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» інформацію щодо порушення виконавчої дисципліни в КО «Київзеленбуд» станом на 15 жовтня 2019 року, невиконання доручень, виконання з порушенням терміну управління міської станції захисту зелених насаджень.
 
У доповідній записці від 16 жовтня 2019 року позивач надав пояснення стосовно доручень, при цьому, ОСОБА_1 не заперечував факти невиконання доручень, виконання з порушенням терміну. 
 
Службовою запискою від 21 жовтня 2019 року начальник сектору документообігу Левченко О. М. проінформував  в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» стосовно доповідної позивача від 16 жовтня 2019 року , в якій зазначила про невиконання доручень за № 226/3868, № 226/2990, № 226/4058, № 226/3896, № 226/4195, а також про виконання з порушенням терміну доручень № 226/3526, № 226/2530, № 226/3745.
 
Скаржник зазначає, що допитана в судовому засіданні в якості свідка Левченко О. М. повідомила, зокрема, про те, що позивач не звертався з проханням про надання додаткових строків для виконання доручень, зазначених в її службових записках та доповідній позивача. 
 
На думку скаржника, позивач ознайомлений та усвідомлював обсяг своїх посадових обов`язків і факт порушення виконавчої дисципліни, однак не вжив заходів по їх усуненню. Таким чином, наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та вчиненим порушенням, у зв`язку з чим, наказ № 972-п є законним.
 
Скаржник зазначає, що позивач як керівник не лише не здійснив контроль за належною та ефективною роботою управління МСЗЗН, зокрема, не проконтролював належним чином за станом пожежної безпеки на території управління МСЗЗН, а взагалі не володів ситуацією, що склалася, довів до відома керівництва невірну інформацію та повідомив суду недостовірні відомості щодо дійсних обставин справи.
 
На думку скаржника, він надавши оцінку об`єктивній ситуації, притягнув відповідача до відповідальності за дії, які містять ознаки дисциплінарного проступку та є співмірними із виявленими порушеннями, врахував його письмові пояснення і попередню роботу. 
 
Скаржник зазначає, що позивач не заперечував проти факту ознайомлення його з наказом про звільнення, а відтак, вказаний наказ винесено з дотриманням вимог чинного законодавства України. Так, оскільки позивача було належним чином ознайомлено з наказом про звільнення, у суду відсутні правові підстави для застосування вимог ДСТУ 4163-2003 та наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування , на підставах, в установах та організаціях», крім того, судом безпідставно не було застосовано Інструкцію з діловодства у виконавчому органі Київської міської ради (КМДА), районних в місті Києві державних адміністраціях. 
 
Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та розглянув позовні вимоги, які не повністю оплачені судовим збором.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представники скаржника адвокат Матросов Д. Г. та адвокат Черненька М. В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав зазначених у ній.
 
Позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасуванні наказів № 972-п від 21 жовтня 2019 року та № 1001-п від 31 жовтня 2019 року суд першої інстанції виходив з того, що в зазначених наказах не вказано за які порушення було накладено дисциплінарне стягнення, а вбачається лише загальні формулювання, такі як «за порушення трудової дисципліни», за «неналежне виконання завдань» тощо, а докази, які підтверджують вказані порушення, не є переконливими.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу № 1008-п від 01 листопада 2019 року суд першої інстанції виходив з того, що накази № 972-п та 1001-п про оголошення догани є необґрунтованими, а отже вони не можуть бути підставою для винесення зазначеного наказу про звільнення.
 
Крім того, позивач не був належним чином ознайомлений з наказом про звільнення, а обставини викладені у вказаному наказі не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не мають доказів на підтвердження систематичності скарг працівників на дії позивача. 
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді суд першої інстанції виходив з приписів ст. 235 КЗпП України.
 
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що наказом № 972-п від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 оголошено догану (т. І а.с. 29), підстава: службова записка начальника сектору з документообігу О. Левченко вн-10 від 15 жовтня 2019 року (т. І а.с. 30); письмові пояснення начальника управління міської станції захисту зелених насаджень ОСОБА_1 викладені у формі доповідної від 16 жовтня 2019 року (т. І а.с. 31); копія посадової інструкції начальника управління міської станції захисту зелених насаджень ОСОБА_1 (т. І а.с. 33-36); службова записка начальника сектору з документообігу О. Левченко вн-12 від 21 жовтня 2019 року.
 
Наказом від 23 жовтня 2019 року № 266 призначено відповідальним за стан охорони праці і пожежної безпеки в Управлінні міської станції захисту зелених насаджень призначено ОСОБА_1 (т. І а.с. 93-96). Разом з тим, як стверджує позивач, на виконання зазначеного наказу, ним було розроблено доручення від 24 жовтня 2019 року, щодо призначення відповідальних осіб за стан охорони праці і пожежної безпеки по структурних підрозділах управління (т. І а.с. 174-178). Але враховуючи незначний проміжок часу між ознайомленням позивача з наказом № 266 від 23 жовтня 2019 року та пожежею яка трапилась 25 жовтня 2019 року, зазначене доручення підписане відповідальними особами, не встигли затвердити.
 
Наказом № 1001-п від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 оголошено догану (т. І а.с. 41), підстава: акт про пожежу від 25 жовтня 2019 року (т. І а.с. 42-43); письмові пояснення начальника управління міської станції захисту зелених насаджень ОСОБА_1 викладені у формі доповідної від 28 жовтня 2019 року (т. І а.с. 44); копія наказу від 23 жовтня 2019 року № 266 «Про призначення відповідальних осіб за стан охорони праці та пожежної безпеки у структурних підрозділах КО «Київзеленбуд» (т. І а.с. 45-48).
 
Наказом № 1008-п від 01 листопада 2019 року застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення передбачене ст. 147 КЗпП України, звільнення.  (т. І а.с. 49-50), підстава: службова записка начальника сектору з документообігу О. Левченко вн-17 від 31 жовтня 2019 року (т. І а.с. 111); пояснювальна записка начальника управління Міської станції захисту зелених насаджень ОСОБА_1 від 31 жовтня 2019 року (т. І а.с. 116); наказ про оголошення догани від 21 жовтня 2019 року № 972-п (т. І а.с. 79-80); наказ про оголошення догани від 31 жовтня 2019 року № 1001-п (т. І а.с. 92). 
 
В матеріалах справи наявна Посадова інструкція начальника управління міської станції захисту зелених насаджень, затверджена в. о. генерального директора КО «Київзеленбуд» 13 червня 2019 року, з якою позивача було ознайомлено 25 червня 2019 року (т. І а.с. 87-90). 
 
Так, відповідно статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
 
Частиною другою статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами дисциплінарного стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).
 
Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
 
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
 
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
 
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
 
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
 
Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.
 
З урахуванням вимог ЦПК України та КЗпП України у справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця лежить саме на роботодавцеві.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що підставою для прийняття наказу № 972-п від 21 жовтня 2019 рокустало невиконання очолюваним позивачем управлінням дванадцяти доручень. Разом з тим, в матеріалах справи наявні письмові пояснення позивача, в яких останній надав детальну інформацію про стан виконання кожного з вказаних доручень, а саме, зазначено які доручення вже виконано, а які не виконано, причини їх невиконання та термін у який вони будуть виконані. Таким чином, невиконання підстави для прийняття наказу № 972-п від 21 жовтня 2019 року, відсутні.
 
 Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання наказу № 972-п від 21 жовтня 2019 року незаконним та його скасування.
            
Щодо наказу № 1001-п від 31 жовтня 2019 року, то підставою для його прийняття став, акт про пожежу від 25 жовтня 2019 року щодо якої, 28 жовтня 2019 року позивачем самостійно були надані письмові пояснення викладені у доповідній записці.
 
Так, з вказаної доповідної записки та наданих в судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що пожежа відбулася у зв`язку з  несанкціонованим спалюванням листя  за вказівкою завідувача господарством МСЗЗН Дяченка О. П. на що, позивачем розпорядження не надавалось. 
 
На зазначену подію, позивачем, як керівником управління МСЗЗН було відредаговано доповідною запискою, щодо притягнення до відповідальності винних осіб. 
 
Колегія суддів бере до уваги те, що внаслідок пожежі яка відбулася 25 жовтня 2019 року, не були встановлені винні особи, крім того, не було завдано збитків, а постраждалі особи, відсутні. 
 
Крім того, як вбачається з оскаржуваного наказу, приймаючи його, відповідач у порушення приписів ст. 149 КЗпП України, не відібрав письмові пояснення у позивача. 
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підставдля визнання наказу № 1001-п від 31 жовтня 2019 року незаконним та його скасування.
            
Відповідно до ч. 3 ст. 40КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, що за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.          
 
Так, підставою для прийняття наказу № 1008-п про звільнення ОСОБА_1 стали накази № 972-п від 21 жовтня 2019 року та 1001-п від 31 жовтня 2019 року. Разом з тим, вказані накази оскаржуваним рішенням були визнані незаконними, а відтак вони не можуть бути підставою для прийняття наказу про звільнення.
 
Крім того, колегія суддів враховує, що позивач не був ознайомлений з наказом про звільнення у відповідності до приписів статті 149 КЗпП України.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання наказу № 972-п від 21 жовтня 2019 року незаконним та його скасування. 
 
Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника УМСЗЗН КО «Київзеленбуд», а наказом № 1008-п від 01 листопада 2019 року, прийнятого на підставі наказів № 972-п від 21 жовтня 2019 року та 1001-п від 31 жовтня 2019 року про оголошення позивачу догани, його було звільнено із займаної посади. Тобто протягом місяця до нього були застосовані дисциплінарні стягнення.
 
Зазначене свідчить, про упереджене ставлення адміністрації управління до ОСОБА_1 .
 
Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
 
Так, оскільки наказ  № 1008-п про звільнення ОСОБА_1 незаконним та підлягає скасуванню, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення останнього на роботі.
 
Посилання скаржника на те, що позивач як керівник не проконтролював належним чином за станом пожежної безпеки на території управління МСЗЗН та не володів ситуацією, що склалася, довів до відома керівництва невірну інформацію та повідомив суду недостовірні відомості щодо дійсних обставин справи, не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що позивач не заперечував проти факту ознайомлення його з наказом про звільнення, а відтак, вказаний наказ винесено з дотриманням вимог чинного законодавства України, оскільки згідно положень статті 149 КЗпП України, факт належного ознайомлення працівника з наказом підтверджується розпискою, яка в даному випадку, відсутня.
 
Посилання скаржника на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та вчиненим порушенням, яке стало підставою для прийняття наказу № 972-п не спростовує висновки сулу першої інстанції, зокрема, тому, що вказаний наказ  не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» - залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року- залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов 

                                                                                                              О. В. Шахова