ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/7155/19
адміністративне провадження № К/9901/26441/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 640/7155/19
за позовом     ОСОБА_1 
до    Міністерства оборони України
треті особи: Тетіївський районний військовий комісаріат, ОСОБА_2 
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити певні дії
за касаційною скаргою    Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року (головуючий суддя: Кузьменко А. І.) та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10    вересня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді: Лічевецького І. О., суддів: Оксененка О. М., Мельничука В. П.)
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.    У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.    Києва з позовом до Міністерства оборони України, треті особи: Тетіївський районний військовий комісаріат, ОСОБА_2 , в якому просила :
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 внаслідок захворювання та смерті, які пов`язані з захистом Батьківщини, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, відповідно до        Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»        та    постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 внаслідок захворювання та смерті, які пов`язані з захистом Батьківщини, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, відповідно до        Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»        та    постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року позов задоволено повністю.
3. 24 березня 2020 року Міністерство оборони України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року.
4. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10    вересня 2020 року у задоволенні вказаної заяви Міністерства оборони України відмовлено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року залишено без змін.
5. Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прийняття Міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до    Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»    рішення від 30 січня 2020 року №    2/11/28/1 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги мало місце після прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва від 30    липня 2019 року у даній справі, а тому наведені заявником обставини не вважаються нововиявленими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.    Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 15 жовтня 2020 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року. Рішення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
7. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права. Так судами не враховано, що Міністерству оборони України не було відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та отримавши виплати, скористались своїм правом щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За таких обставин, у разі залишення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019    року без змін, може бути здійснено подвійну виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з державного бюджету України в порушення вимог п. 7 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8.     В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 15 жовтня 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
9. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г., судді: Мороз Л. Л., Бучик А. Ю.
10. Ухвалою Верховного суду від 02 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року.
11.  Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 27 січня 2021 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
13. Згідно з ч. 1-4    ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
14. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
15. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1)    переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
16. Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
17. При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є наступні: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
18. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 троавня 2020 року у справі № 802/2196/17-а та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 814/702/17.
19. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач посилається на те, що 30 січня 2020 року Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до        Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»        та п. 10 Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 336, що відповідно до п. 7        ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»        є підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України.
20. Посилаючись на вказану обставину заявник зазначає, що оскільки позивач скористалась правом щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до    Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», остання не має права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до    Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказане, на думку заявника, свідчить про наявність підстав для перегляду рішення в цій справі за нововиявленими обставинами.
21. Колегія суддів звертає увагу, що рішення Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України №2/11/28/1 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 456 750,00 грн. відповідно до        Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»        у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 прийнято 30 січня 2020    року, тобто після ухвалення у справі № 640/7155/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року.
22. Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо        залишення без задоволення заяви Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року, оскільки обставина, на яку посилається Міністерство оборони України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не існувала під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.
23. Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
24. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
25. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
26. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України»,         суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (надалі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (пункт 33).
27. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського Суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» та від 09    червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).
28. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
29. Згідно    статті 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
30. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а тому ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись статтями    345,    349,    350,    355,    356,    359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді 	С.Г. Стеценко Л.Л. Мороз  А. Ю. Бучик