УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 січня 2021 року
м. Київ
справа № 243/12156/18
провадження № 51-371ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія Автономної Республіки Крим, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу – за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186,  ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі — КК України) засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, звільненого 12 липня 2018 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Суть питання
Як видно з інформації, що міститься в провадженні за скаргою, за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено до покарання: у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 121 КК України – на строк 7 років; за ч. 2 ст. 185 цього Кодексу – на строк 3 роки та у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 357 КК України на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України відповідно до двох років обмеження волі, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчої установі закритого типу.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 10 грудня 2020 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 без змін.
Не погоджуючись із указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій захисник звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та допущені, на її думку, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Втім захисник ОСОБА_6 , до поданої нею касаційної скарги, їх не долучила. 
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказів, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також у поданій скарзі захисник, порушуючи питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій обмежилась загальними фразами на обґрунтування того, яких саме порушень допустились суди першої і апеляційної інстанції при постановлені судових рішень стосовно ОСОБА_5 . Зокрема, захисник не обґрунтувала, у чому саме полягали допущені судами істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів її апеляційної скарги.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                               ОСОБА_3