ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1914/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,
секретар судового засідання - І.В. Іванов,
за участю представників сторін: 
від позивача: ОСОБА_1
від відповідачів: А.С. Подорожній (ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів")
від третьої особи: О.П. Сулаков 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" та Приватного підприємства "Унікон" 
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2020 (суддя                    Щавинська Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 16.11.2020) 
у справі № 916/1914/20 
за позовом ОСОБА_1 
до відповідачів: 
1. Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" 
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватного підприємства "Унікон"
про витребування майна, 
ВСТАНОВИВ:  

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів", в якій просив витребувати нежитлову будівлю під літ. "Ж", нежитлову будівлю під літ. "Н", нежитлову будівлю під літ. "Р", нежитлову будівлю під літ. "Р1", які зареєстровані за номером 1185557551101 за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д (раніше Моторна, 6 ), на які зареєстровано право власності по одній другій частині за №21929787 та №21927934 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів", із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів".
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є акціонером ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" з часткою 0,4% в статутному капіталі товариства, тому метою звернення до суду з даним позовом є захист його корпоративних прав, зокрема, права на отримання дивідендів від даного товариства у майбутньому. Так, позивач вказав, що 20.07.2015 між ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" був укладений договір купівлі-продажу 419/1000 частки нежитлових будівель на суму 439573 грн., який рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2017 у справі №916/2872/16, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, визнано недійсним. Однак, до визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним ТОВ „ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" продало спірне майно ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" за договорами купівлі-продажу №761 від 17.08.2017 та №758 від 17.08.2017. За таких обставин ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" та ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" не є добросовісними набувачами у розумінні положень ст.388 ЦК України, а отже, майно підлягає витребуванню на підставі ст.387 ЦК України, однак власником цього майна - тобто ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" в особі головного директора Сергеєвої В.А. жодних дій щодо витребування майна не вчиняється.
18.08.2020 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій           ОСОБА_1 виклав позовні вимоги у наступній редакції: 
"Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" припинити порушувати корпоративні права акціонера ОСОБА_1 , шляхом витребування ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" нежитлової будівлі під літ. "Ж", нежитлової будівлі під літ. "Н", нежитлової будівлі під літ. "Р", нежитлової будівлі під літ. "Р1", які зареєстровані за номером 1185557551101 за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д (раніше Моторна, 6 ), на які зареєстровано право власності по одній другій частині за №21929787 та №21927934 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів", із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" на користь ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС". Усі можливі витрати по даній справі стягнути з відповідачів на користь акціонера ОСОБА_1 ". 
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до господарського суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та  територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного об`єкту нерухомого майна: нежитлова будівля під літ. "Ж", нежитлова будівля під літ. "Н", нежитлова будівля під літ. "Р", нежитлова будівля під літ. "Р1", які зареєстровані за номером 1185557551101 за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д (раніше Моторна, 6 ), на які зареєстровано право власності по одній другій частині за №21929787 та №21927934 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
10.07.2020 від акціонера ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" ОСОБА_1 знову надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській,
Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону  України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного об`єкту нерухомого майна: нежитлова будівля під літ. "Ж", нежитлова будівля під літ. "Н", нежитлова будівля під літ. "Р", нежитлова будівля під літ. "Р1", які зареєстровані за номером 1185557551101 за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д (раніше Моторна, 6 ), на які зареєстровано право  власності по одній другій частині за №21929787 та №21927934 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів".
Ухвалою місцевого господарського суду від 13.07.2020 відмовлено у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.          
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.11.2020 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" задоволено: витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" на користь Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" нерухоме майно, загальною площею 2807 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д , реєстраційний номер: 1185557551101, та в цілому складається з: нежитлових будівель літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1", I-мостіння. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" відмовлено.
          Рішення суду мотивоване тим, що у даному випадку позивач не є власником майна, яке він просить витребувати, відтак, використання ним вказаного способу захисту (витребування саме на підставі ст.387, 388 ЦК України) не є можливим. Разом з тим, з огляду на встановлені факти та твердження позивача суд дійшов висновку про існування виключних обставин та відповідно підстав стверджувати про неможливість захисту прав акціонера без звернення до суду. Враховуючи наявність у Державному реєстрі прав відомостей про речові права ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та з огляду на положення ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд вважає, що, оскільки прийняття судом рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння зумовлює з одного боку припинення права власності ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів", а з іншого відновлення (набуття) такого права у ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", саме вказаний спосіб захисту є належним та таким, що максимально ефективно поновлює порушене право заявника та запобігає його майбутнім порушенням. Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Виходячи з викладеного, зазначення у позовній заяві в якості нормативних підстав позову саме ст.ст.387, 388 ЦК України, не впливає на вищенаведені висновки суду щодо належного та ефективного способу захисту, оскільки незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.
          Не погодившись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. Так, скаржник вказав, що в порушення принципу диспозитивності господарського судочинства суд не розглянув уточнені позовні вимоги, а прийняв рішення по первісним позовним вимогам, які не були предметом дослідження, оскільки позивач в заяві про зміну предмету позову від 17.08.2020 змінив їх. Помилковим, як зазначив скаржник, є висновок суду про те, що ОСОБА_1 на час звернення до суду є акціонером Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС". Витребування майна без будь-якої правової підстави у ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" порушує його права власника, передбачені ст. 317 ЦК України, а висновок суду про те, що це підприємство є недобросовісним набувачем, не ґрунтується на матеріалах справи, а є припущенням суду. Крім того, при прийнятті рішення господарський суд вирішив питання про права та обов`язки Приватного підприємства "Унікон", яке не брало участі при розгляду справи, хоча було власником Ѕ частини спірного нерухомого майна.
Приватне підприємство "Унікон" також звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. Так, скаржник зазначив, що судом була досліджена реєстраційна справа на об`єкт нерухомості, розташований за адресою м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д , реєстраційний номер: 1185557551101, яка містила інформацію про те, що ПП "Унікон" було власником Ѕ частки спірного майна, однак суд не залучив до розгляду у справі дане підприємство в якості третьої особи відповідно до ст. 50 ГПК України. Скаржник вважає, що у позивача відсутні підстави для заявлення вимоги про визнання права власності на спірне нежитлове приміщення, оскільки із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити факт наявності права власності позивача на спірне майно. Також апелянт зауважив, що за договором купівлі-продажу від 12.07.2015 ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" придбало у ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" 419/1000 частин нежитлових будівель, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6 , загальною площею 3763,4 кв.м, тоді як Господарський суд Одеської області своїм рішенням витребував у ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" самостійний об`єкт нерухомого майна загальною площею 2807 кв.м, за іншою адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д . Крім того, скаржник вважає, що суд припустився порушення норм, передбачених ст. 214 ГПК України, розглянувши справу поза межами заявлених позивачем вимог.
11.01.2021 до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшло клопотання ПП "Унікон" про призначення будівельно-технічної експертизи, проведення якої слід доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85) та на розгляд якої поставити наступні питання:
- Чи відповідають індивідуальні ознаки (загальна площа, планування), якими наділені нежитлові будівлі, які були відчужені ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", визначені договором купівлі-продажу від 20.07.2015 та технічним паспортом від 08.03.2014 індивідуальним ознакам (загальна площа, планування), якими наділені нежитлові будівлі, які перебувають у власності ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів», визначені договорами купівлі-продажу від 17.08.2017 та технічним паспортом від 17.02.2017?
- Чи можливо повернути ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" нежитлові будівлі, які складаються з нежитлової будівлі (літ «Ж») - загальною площею 164,6 кв.м; нежитлової будівлі (літ. «Н») загальною площею 2972,7 кв.м.; нежитлової будівлі (літ. «Р») загальною площею 86,1 кв.м.; нежитлової будівлі (літ. «Р1») загальною площею 540,0 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6 , загальною площею 3763,4 кв.м.?
В обґрунтування вказаного клопотання ПП "Унікон" послалось на те, що індивідуальні ознаки (загальна площа, планування), якими наділені нежитлові будівлі, які були відчужені ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" визначені договором купівлі-продажу від 20.07.2015, не відповідають індивідуальним ознакам, притаманним нежитловим приміщенням, які належать ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів».
Вказані апеляційні скарги були об`єднані в одне провадження та призначені до сумісного розгляду.
У відзивах на апеляційні скарги позивач просив залишити ці скарги без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.
Також ОСОБА_1 звернувся 11.01.2021 з клопотанням про виклик та допит у якості свідка керівника ПП "Унікон" - ОСОБА_2 з приводу твердження факту розмови із акціонерами під час зняття репортажу 7-мим каналом у травні 2019 року.
Згідно з ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять заяв керівника ПП "Унікон" - ОСОБА_2., про виклик та допит якого просив ОСОБА_1 , а тому підстави для виклику даної особи відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України - відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання позивача.
Ухвалами суду апеляційної інстанції від 09.02.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне підприємство "Унікон" та відмовлено у задоволенні клопотання даного підприємства про призначення будівельно-технічної експертизи.
          У судовому засіданні 09.02.2021 ОСОБА_1, представники ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" та ПП "Унікон" підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного судового рішення. Представники ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" не скористались своїм процесуальним правом на участь у даному судовому засіданні, хоча про день, час та місце його проведення повідомлені належним чином.
          Також у даному судовому засіданні предтавником ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" надано клопотання  про долучення до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордера, рахунку-фактури та акта № 1 у справі №916/1914/20 в якості доказів понесення витрат на правову допомогу для одночасного розгляду з апеляційної скаргою питання про відшкодування вказаних витрат. Судова колегія відхилила клопотання, оскільки заявником не було долучено договір на надання правової допомоги.
          Заслухавши позивача та представників скаржників, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.  
          Позивач - ОСОБА_1 є акціонером ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", на особовому рахунку якого обліковується 5000 шт. простих іменних акцій загальною номінальною вартістю 1250,00 грн, що підтверджується листом ТОВ "Регіональний реєстротримач" від 03.02.2016 № 160203-1/2.       
          Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 20.07.2015 між ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" (продавець) в особі комісії з припинення товариства, функції якої виконує Сергеєва В.А. , яка діє на підставі статуту та протоколу загальних зборів ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" від 15.10.2012, та ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (покупець) в особі уповноваженого представника Лаврусенко А.В. , яка діє на підставі довіреності, посвідченої 18.07.15 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О., було укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність належні продавцю 419/1000 частин нежитлових будівель, які складаються з: нежитлова будівля (літ. "Ж") - загальною площею 164,6 кв.м., нежитлова будівля (літ. "Н") - загальною площею 2972,7 кв.м.; нежитлова будівля (літ. "Р") - загальною площею 86,1 кв.м. нежитлова будівля (літ. "Р1") - загальною площею 540,0 кв.м.,  розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6 (т.4 а.с.116-119).
           20.08.2015 між ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" (продавець) в особі комісії з припинення Товариства, функції якої виконує Сергеєва В.А., яка діє на підставі Статуту та протоколу загальних зборів ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" від 15.10.2012, та ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (покупець) в особі уповноваженого представника Лаврусенко А.В., яка діє на підставі довіреності, посвідченої 18.07.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О., було укладено договір про внесення змін до вищезгаданого договору, яким преамбулу та п. 6 цього договору викладено в новій редакції (виправлено назву покупця) (т. 4 а.с. 122-124).
          Вказані договори були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О. та зареєстровані в реєстрі за № 882 та № 954 відповідно.
          У подальшому зазначеному майну, як окремому об`єкту нерухомості, присвоєно адресу: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д (довідка з адресного реєстру від 16.02.2017 (т.4 а.с.129), висновок від 16.01.2017. (т.4 а.с.128). 
          У провадженні господарських судів перебувала справа №916/2872/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" про       визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.07.2015.
          Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 10.01.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
          Проте постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі № 916/2872/16 скасовано. Справу                             № 916/2872/16 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
           11.08.2017 між ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (продавець) та ПП „Унікон" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність Ѕ частку нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д, які в цілому складаються з: нежитлових будівель під літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1") - загальною площею 2807,0 кв.м. (т.4 а.с.152-153).
          Згідно з п.10 договору сторони стверджують також, що договір не є удаваним чи фіктивним, є таким, що спрямований на реальне настання правових наслідків, не є наслідком зловмисної домовленості продавця та покупця тощо.
           17.08.2017 між ТОВ "ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (продавець) та ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність Ѕ частку нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д, які в цілому складаються з: нежитлових будівель під літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1") - загальною площею 2807,0 кв.м. (т.4 а.с.155-156).
          Згідно з п.11 договору сторони стверджують також, що договір не є удаваним чи фіктивним, є таким, що спрямований на реальне настання правових наслідків, не є наслідком зловмисної домовленості продавця та покупця тощо.
          У цей же день 17.08.2017 між ПП „Унікон" (продавець) та ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність Ѕ частку нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д, які в цілому складаються з: нежитлових будівель під літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1") - загальною площею 2807,0 кв.м. (т.4 а.с.158-159).
          За результатами нового розгляду справи №916/2872/16 рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2017, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2018, зазначений договір купівлі-продажу від 20.07.2015 визнано недійсним.
          Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2807, матеріали стін: черепашник, бетон, залізобетон, який в цілому складається з: нежитлових будівель літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1", I-мостіння та розташований за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд.6-Д, було набуто ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів" за вищевказаними договорами купівлі-продажу №761 від 17.08.2017 та №758 від 17.08.2017 та як станом на момент звернення подання вказаного позову, так і станом на час винесення рішення, зареєстровано за останнім.           
          Досліджуючи питання порушення прав та інтересів позивача, колегія суддів виходила з наступного.
          За положеннями статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
          Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
          Відповідно до статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.
          У силу статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).
          З наведених норм права вбачається, що при укладенні товариством договору права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.
          Підписання Сергеєвою В.А., яка виконувала функції комісії з припинення товариства, договору купівлі-продажу від 20.07.2015 між ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" (продавець) може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки вказана особа діяла саме від імені товариства, а не його учасників.
          Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 ЦК України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи , на порушення яких послався ОСОБА_1 у своєму позові.
          Судова колегія зауважує, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 923/20/17 дійшов висновків, відповідно до яких укладення директором товариства договорів, сума яких перевищує визначену в статуті суму, без передбаченої статутом згоди загальних зборів товариства, порушує корпоративні права позивача на управління справами такого товариства, які полягають у наданні згоди учасниками товариства, оформленої рішенням загальних зборів учасників, на укладання таких договорів.
          Проте, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку, оскільки згода загальних зборів товариства на укладення договору є згодою органу управління товариства, який діє від імені товариства.
          Як вказала Велика Палата Верховного Суду у цій постанові, повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають.
          Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.
          При цьому Велика Палата Верховного Суду прийняла до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).
          Отже, підписання Сергеєвою В.А., яка діяла від імені ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" договору від 20.05.2017, який у подальшому було визнано недійсним, може порушувати права та інтереси цього товариства, а не корпоративні права позивача.
          Таким чином, відсутність порушення у даному випадку прав та інтересів позивача є самостійною підставою для відмови у позові, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності надавати оцінку фактичним обставина справи щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" спірного нерухомого майна.
          Також слід зазначити, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
          Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
          Відповідно до статті 167 ГК України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг узяти участі у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.
          З огляду на положення статті 4 ГПК України і статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.
          Частинами 2, 3 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
          Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
          За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 54 ГПК України власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.
          Згода загальних зборів товариства на укладення договору є згодою органу управління товариства, який діє від його імені. Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства не мають права. Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.
          У постанові від 03.12.2019 у справі №904/10956/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення спірних договорів є не прямим порушенням прав позивача на участь у товаристві та управлінні ним, а наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном, натомість визнання в судовому порядку недійсним рішення загальних зборів товариства, на підставі якого уповноваженою особою укладено спірні договори, не може бути підставою для визнання їх недійсними, оскільки не порушує права та законні інтереси позивача.
          Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що розглядаючи справи у спорах, що виникли між господарським товариством та  одним із його учасників, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не завжди збігаються (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 та від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16). Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства, надавати оцінку добросовісності інших учасників, права яких в разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені.
          Отже, якщо позивач, який є учасником ПрАТ "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", що володіє часткою у розмірі 0,4 % статутного капіталу цього товариства, вважає свої корпоративні права порушеними внаслідок заподіяння цьому товариству її посадовою особою збитків через незаконний продаж спірного нерухомого майна, він не позбавлений права (разом з іншими учасниками) у будь-який час ініціювати питання щодо скликання позачергових зборів учасників товариства з метою належного реагування на факт укладення такого договору та розгляду питання щодо порушення або непорушення прав та законних інтересів товариства (його учасників). Якщо збори учасників товариства дійдуть висновку про порушення укладеним договором купівлі-продажу прав та законних інтересів товариства останнє вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
          Відтак, належним способом захисту права учасника юридичної особи може бути також подання ним (зокрема разом з іншими учасниками, яким належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства) позову в інтересах юридичної особи до її посадової особи про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи на підставі пункту 12 частини першої статті 20, статті       54 ГПК України.
          Якщо учасник товариства не може звернутися з позовом до посадової особи від імені товариства, бо розмір його частки є недостатнім для цього з огляду на вимоги ч. 1 ст. 54 ГПК України, то такий учасник вправі вийти з товариства і вимагати виплати йому вартості частки, а також подати позов до самого товариства та/або його учасників, якщо він вважає, що рішенням загальних зборів учасників товариства щодо відчуження майна йому було завдано збитки.
          Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16. 
          Крім того, враховуючи вищевикладене, у разі звернення акціонера юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства, з позовом в інтересах такої юридичної особи про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, зазначена юридична особа набуває статусу позивача, 
          Натомість ОСОБА_1 в порушення норм господарського процесуального кодексу звернувся з позовом про витребування нерухомого майна від одного відповідача на користь іншого відповідача, акціонером якого він являється.
          Вищенаведене зумовлює наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
          Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2020 у справі №916/1914/20 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
          Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржників зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги відшкодовуються пропорційно за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 277, 281-284 ГПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" та Приватного підприємства "Унікон" задовольнити.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2020 у справі №916/1914/20 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" на користь Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" нерухомого майна, загальною площею 2807 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6-Д, реєстраційний номер: 1185557551101, та в цілому складається з нежитлових будівель літ. "Ж", "Н", "Р", "Р1", I-мостіння. 
          В іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиський завод харчових концентратів" 9873 грн витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
          Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Унікон" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 9873 грн.
          Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 15.02.2021.

Головуючий суддя                                                                        Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                          Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                          С.В. Таран