Справа №950/1115/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В. А.	
Номер провадження 33/816/40/21 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю  захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Д`якової О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Д`якової О.А. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року, якою   
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.,- 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 о 1 год. 20 хв.  29 червня 2020 року по вул. Мудрого м. Лебедина Сумської області керував автомобілем Opel Colibra, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130  КУпАП.

Крім того, співробітниками  Лебединського  ВП Сумського РВП ГУНП України в Сумській області було складено протокол серії АПР 18№ 660131 від 29.06.2020 про те, що ОСОБА_1 в зазначений день близько 2 години, перебуваючи  на провулку  Мудрого в м. Лебедині  Сумської області в стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, хватав за формений одяг, на зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, 
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Д`якова О.А. не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її частково скасувати, в частині  притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАп, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
За змістом доводів апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, коли до нього підішли працівники поліції, тому він і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Також зазначає, що протокол був складений співробітником поліції, який не був на місці правопорушення, не було зачитано протокол і права ОСОБА_1 , а також у протоколі немає підписів свідків. 
Крім того, захисником подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що постанову прийнято у  відсутність ОСОБА_1 та  його захисника, про існування постанови дізналися з ЄРДР лише 06.11.2020.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Д`якової О.А. яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання та поданої апеляційної скарги, допитавши свідків, вважаю, що вважаю, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після  закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. З пояснень апелянта вбачається, він дізнався про існування постанови 06.11.2020 з ЄРДР  .
Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Д`якової О.А. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду  Сумської області від 09  вересня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.
Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.
Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236894 від 29.06.2020, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); висновком КНП «Лебединська  центральна районна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 67 від 29.06.20 р., відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані клінічно алкогольного сп`яніння, від обстеження в повному обсязі відмовився (а.с.9), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності  водію ОСОБА_1 запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній  відмовився, після цього на водія було складено  адміністративний протокол, а також зазначили, що водій відмовився в їх присутності  від отримання протоколу та його підписання (а.с. 7,8), відеозаписом, приєднаному до матеріалів справи, із якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 був зупинений із-за не включення останнім показчика повороту (а.с.22) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.
Також, факт відмови ОСОБА_1   від проходження від медичного огляду на стан сп`яніння підтвердив і допитаний в суді апеляційної  інстанції лікар ОСОБА_4 .

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду також не надано.
Крім того, відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення по суті порушення, тобто ОСОБА_1 мав можливість зазначити ті підстави, які стали причиною його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак він цього не зробив. 
Враховуючи викладене, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, апеляційний суд не бере до уваги й розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони не узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у справі.
Що стосується показань допитаної в суді апеляційної інстанції, заклопотанням захисника – матері особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 –  ОСОБА_5 , то апеляційний суд зазначає, що вона не була фактичним свідком подій, які інкримінують її сину за ч.1 ст.130 КУпАП  всі її пояснення зводиться до подій, які були інкриміновані за ст.185 КУпАП. Крім того вона підтвердила, що протокол відносно її сина по 130 КУпАП складався в її присутності, і в присутності її  сина,  це було в приміщенні поліції. При цьому в якості одного із свідків був запрошений молодий хлопець – таксист.
Враховуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання захисник, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1   судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисник Д`якова О.А. не вбачається. 

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1   – адвокату Д`яковій О.А. строк апеляційного оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 червня 2020 року.

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня   2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його  захисника – адвоката Д`якової О.А. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  
Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.