Номер провадження: 22-ц/813/5584/21 
Номер справи місцевого суду: 523/12802/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
За участю секретаря – Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання видати судове рішення,-

                                                   ВСТАНОВИЛА:       
               ПРОЦЕДУРА:
        В серпні 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси 15.09.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність суду;
- зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси видати судове рішення;
-стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.
Вимоги обґрунтовує тим, що нею не отримано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року, яким розглянуто позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільної сумісної власності подружжя та воно відсутнє в ЄДРСР.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання видати судове рішення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року щодо відмови у відкритті провадження у справі.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.
При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення,ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
З цих підстав, датою складання цього судового рішення 30.03.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що зазначене судове рішення винесене з порушенням норм законодавства.
Зокрема посилається на те, що оскаржуване рішення суду від 16.02.2017 року прийняте за результатом розгляду справи №1527/3743/12 не містить жодного посилання на позовні вимоги ОСОБА_2 2009 poку та результати їх розгляду.
Зміст рішення суду від 16.02.2017 року прийняте за результатом розгляду справи №1527/3743/12 не містить жодного посилання на позовні вимоги ОСОБА_2 2009 poку та результати їх розгляду.
Зазначає, що на всі її звернення до Суворовського районного суду м. Одеси щодо повідомлення про результати розгляду позовних вимог ОСОБА_2 від 2009 року отримувала відповідь, що зазначені вимоги розглянуті і рішення за цими вимогами нею отримано.
Заявниця наголошує на тому, що крім рішення від 16.02.2017 року, яке не містить в собі розгляд і прийняття рішення за вимогами ОСОБА_2 від 2009 року, вона не отримувала.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

 ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження районний суд виходив з того, що спір щодо вимог до Суворовського районного суду м. Одеси не носить цивільно-правового характеру.
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.
За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того, чи іншого виду судочинства, є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріально-правових відносин у їх сукупності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст.ст. 55, 124), а ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративним справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Також, згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Скарги на дії чи бездіяльність судів при розгляді ними судових справ у порядку передбачених законом випадках розглядаються також органами і посадовими особами, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність.
Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.
Статтями 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування матеріальної і моральної шкоди одночасно із оскарженням таких дій) до іншого суду, так як це буде порушувати принцип незалежності судів і заборону втручання в її вирішення незалежним судом.
Розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.
Позовні вимоги зводяться до отримання судового рішення пов`язаного з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, яка перебувала в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси.
Чинним законодавством передбачено інший механізм отримання копії судового рішення, яке винесено судом.
Відповідно до ч.2 ст. 222 ЦПК України - особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею. 
За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що дія чи бездіяльність судді пов`язана з розглядом конкретної справи належить до сфери процесуальної, а не управлінської діяльності, а тому районний суд правильно застосував вимоги п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При вирішенні даної справи правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
                                                ПОСТАНОВИЛА:    
Апеляійну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Гловуючий                                   Л.А. Гірняк

          Судді:                                    О.С.Комлева 

С.М. Сегеда