ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6383/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року в адміністративній справі №160/6383/20 за позовом Приватного підприємства "УКРПРОМБУД ДНІПРО" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

                                                       В С Т А Н О В И В:

11.06.2020 року Приватне підприємство «УКРПРОМБУД ДНІПРО» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.02.2020 року №0016215130 за формою «Р», яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 31 20,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням – 25 000,00 грн. та за штрафними санкціями – 6 250,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеного аналізу ЄРПН за жовтень 2019 року податковим органом встановлено, що ПП «УКРПРОМБУД ДНІПРО» складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну на постачання товарів/послуг на суму ПДВ 25 000 грн. Проте, згідно податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 року до складу податкових зобов`язань з ПДВ вказану суму не включено. Отже, контролюючий орган помилково дійшов висновку, що підприємством занижено податкові зобов`язання із ПДВ на суму 25 000 грн., оскільки відсутній аналіз господарських операцій, внаслідок яких підприємством визначалися податкові зобов`язання з ПДВ. При цьому, відповідачем було проведено камеральну перевірку, проте предметом такої перевірки не може бути своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим є неправомірним та підлягає скасуванню.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.02.2020 року №0016245130 за формою "Р", яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 31250,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 25000,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями - 6250,00 грн.  
          Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Приватному підприємству "УКРПРОМБУД ДНІПРО".
          Сторони повідомлені про день розгляду справи.
          В силу статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне підприємство «УКРПРОМБУД ДНІПРО» зареєстровано 02.04.2018 року та перебуває на податковому обліку в Соборному управлінні Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9-10).
  На підставі пп. 19-1.1.1. п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України, у порядку пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 Податкового кодексу України посадовою особою Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість  ПП «УКРПРОМБУД ДНІПРО» за жовтень 2019 року. 
За результатами камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 13.12.2019 року №16254/04-36-51-30 (а.с. 11-13).
Згідно висновків акту перевірки встановлені порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету в сумі 25000 грн.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.02.2020 року № 0016215130, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 31 250,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням – 25 000,00 грн та за штрафними санкціями – 6 250,00 грн.
       Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року № 0016215130. 
          Вважаючи вищенаведене податковк повідомлення-рішення відповідача протиправним Приватне підприємство "УКРПРОМБУД ДНІПРО" звернулось до суду з адміністративним позовом.
          Задовольняючи позовні вимоги підприємства суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано правомірності податкового повідомлення-рішеня від 21.02.2020 року №0016215130 за формою «Р».
          Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
          Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
          Згідно з п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
          У пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
          Відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України, виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
  Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлення в Єдиному реєстрі податкових накладних під час проведення камеральної перевірки податкової накладної, сума податку на додану вартість за якою не задекларована у поданій податковій звітній декларації з цього податку є саме тим випадком, який слід кваліфікувати, як виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних, що є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, а не камеральної.
  Системний аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що у межах камеральної перевірки відповідачем досліджувались документи, факти та обставини, які повинні встановлюватись при проведенні документальної перевірки. А тому, відповідачем порушено порядок проведення податкової перевірки, визначений чинним законодавством України, з чим погоджується апеляційний суд.
          Зазначене доводить протиправність податкового повідомлення-рішення, внаслідок недоведеності складу податкового правопорушення та порушення способу встановлення податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №804/6286/17.
          За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову Приватного підприємства "УКРПРОМБУД ДНІПРО".
          Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
          Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
          Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Відтак, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволенню не підлягає.
          Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області -залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року в адміністративній справі №160/6383/20 - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов