ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 р.	Справа № 520/6398/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року (суддя: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 19.10.2020) по справі № 520/6398/2020
за позовом         Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко"  
до         Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради                 
про визнання дій незаконними,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «КОНЦЕРН АВЕК ТА КО» (далі по тексту – позивач, ПрАТ «КОЦЕРН АВЕК ТА КО») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд визнати незаконними дії Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо проведення заходів контролю щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Районна (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0044).
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо проведення заходів контролю щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Районна (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0044) є протиправними та необґрунтованими, з огляду на що підлягають визнанню незаконними в судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 по справі № 520/6398/2020 адміністративний позов приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (код ЄДРПОУ 2649344, адреса: вул. Сумська, буд. 70, м. Харків, 61002) до Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243, адреса: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 по справі № 520/6398/2020 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що на дії посадових осіб органу місцевого самоврядування під час призначення та проведення перевірки поширювались норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», однак відповідачем не було виконано вимог щодо процедури проведення такої перевірки. Зазначає, що обов`язок забезпечення присутності керівника або особи, уповноваженої керівником, під час здійснення заходів контролю передбачено частиною 11 статті 4 вказаного Закону. Вважає, що відповідачем було порушено право позивача на участь у проведенні перевірки, а також відповідачем не було надано можливості скористатися правом на захист та правом брати участь при фіксуванні контролюючим органом певних фактів, що стали підставою для ініціювання припинення права ПрАТ «КОНФЕРН АВЕК ТА КО» на користування земельною ділянкою на підставі договору оренди.
Відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначив, що висновок позивача про те, що Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” необхідно застосувати лише тому, що державний та самоврядний контроль у галузі використання та охорони земель мають спільне походження є помилковим, оскільки у зазначеному Законі не передбачений такий захід як здійснення контролю за використанням та охороною земель, що унеможливлює його застосування до спірних правовідносин. Крім того вважає, що позивач помилково стверджує, що відповідач проводив перевірку, тоді як останній здійснював заходи самоврядного контролю, що за правовою суттю є різними заходами. Також зазначає, що позивач не вказує якою нормою права або нормою локального нормативно-правового акту встановлений обов`язок міської ради долучати осіб до здійснення заходів самоврядного контролю. Відповідач також зауважив, що акт обстеження земельної ділянки не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії, а отже на встановлював, змінював та не припиняв у позивача прав та (або) обов`язків. 
Зазначає, що Харківська міська рада під час обстеження земельної ділянки керувалась ст. 189 Земельного кодексу України, якою передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється міськими радами. Посилання позивача на Закон України “Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” вважає помилковим, оскільки Харківська міська рада не здійснює перевірки або державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, а здійснює заходи самоврядного контролю за використанням та охороною земель. 
Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 23.06.2004 №105/04 АТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО” надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,6157 га по вул. Районній у м. Харкові для будівництва торговельного майданчику лоточної торгівлі (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) строком до 01.07.2006 та для подальшої експлуатації строком до 01.07.2029.
На підставі вказаного рішення, між Харківською міською радою (Орендодавець) та АТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО” (Орендар) укладено договір оренди землі від 14.09.2004 №66166/04, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,6157 га., яка знаходиться у м. Харкові по вул. Районна.
Відділом самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради під час здійснення в порядку статті 189 Земельного кодексу України заходу самоврядного контролю за використанням земель проведено обстеження орендованої позивачем земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Районна (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0044), за результатами чого складено акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020 року.
Проведеним на місцевості обстеженням встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер 6310136600:09:001:0044) по вул. Районній у м. Харкові площею 0,6157 га використовується для експлуатації та обслуговування об`єктів торговельного призначення з навісами, які частково розміщені в межах вищезазначеної земельної ділянки та які розташовані у санітарно-захисній зоні інженерно-технічних споруд і комунікацій. Один об`єкт торгівельного призначення розташований на каналізаційному колодязі. Вказане зафіксовано в акті обстеження земельної ділянки від 31.03.2020.
Вважаючи незаконними дії Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо проведення заходів контролю щодо зазначеної вище земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при обстеженні орендованої позивачем земельної ділянки та складанні за його результатами акту обстеження від 31.03.2020 року, відповідач здійснював реалізацію своїх повноважень та виконував функції, визначені Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування" та Положенням про Департамент територіального контролю Харківської міської ради (до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» в редакції рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1454/19), здійснюючи самоврядний контроль за додержанням вимог земельного законодавства, внаслідок якого був складений відповідний акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020 року, яким не порушено права та інтереси позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Конституції України Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР визначені система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету (п.2 ); здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету (п.7); здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів (пункт 19); видає розпорядження у межах своїх повноважень (пункт 20).
Статтею 189 Земельного кодексу України передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель, здійснюється міськими радами.
Вказана норма дублюється ст. 20 Закону України «Про охорону земель».
Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Місцеві ради як представницький орган територіальної громади вправі виступати в інтересах територіальної громади, у тому числі щодо самоврядного контролю додержання вимог земельного законодавства.
З`ясовуючи наявність повноважень вказаного органу місцевого самоврядування, необхідно враховувати норми статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування», норми Закону України «Про охорону земель» та приписи Земельного Кодексу України, якими розмежовані поняття самоврядного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та державного контролю у сфері землекористування.
Відповідно до частини 1 статі 3 «Європейської хартії місцевого самоврядування» від 15.10.1985, № ETS N 122 (Хартію ратифіковано Законом № 452/97-ВР від 15.07.1997, дата набрання чинності для України 01.01.1998), місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення.
Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи (Частина 2 вказаної статті).
Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 4 «Європейської хартії місцевого самоврядування», Головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.
Публічні повноваження, як правило, здійснюються переважно тими органами публічної влади, які мають найтісніший контакт з громадянином. Наділяючи тими чи іншими повноваженнями інший орган, необхідно враховувати обсяг і характер завдання, а також вимоги досягнення ефективності та економії.
Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачене законом.
Отже, публічний інтерес на муніципальному рівні - це визнаний державою, закріплений у законодавстві про місцеве самоврядування інтерес територіальної громади (їх об`єднання), задоволення якого служить умовою і гарантією її існування і розвитку.
За органами місцевого самоврядування, в свою чергу, згідно зі статтею 143 Конституції України, закріплено обов`язок вирішення питань, віднесених законом до їх компетенції. Зокрема, частиною першою статті 18 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.
Органом, який здійснює самоврядні функції контролю щодо дотримання вимог земельного законодавства, є Департамент комунальної власності, відповідно до частини першої ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Перелік відповідних окремих повноважень Департаменту комунальної власності встановлено статтею 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", статтею 189 Земельного кодексу України, Положенням про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15.
Так, відповідно до статті 189 Земельного кодексу України та статті 20 Закону України «Про охорону земель», самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.
Згідно з п.п.1 пункту б) частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Згідно з пунктом 2.2 Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради (до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» в редакції рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1454/19), основними завданнями Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, забезпечення виконання повноважень з питань державного архітектурно-будівельного контролю, вжиття заходів із виявлення та звільнення території м. Харкова від незаконно (самовільно) розміщених об`єктів, реалізація повноважень щодо контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, розміщенням, функціонуванням та обладнанням майданчиків для паркування.
На підставі п. 3.1.1. вказаного Положення, Департамент відповідно до покладених на нього функцій та завдань здійснює самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а також за додержанням юридичними та фізичними особами земельного законодавства.
Пунктами 3.2.1. та 3.2.2. Положення встановлено, що Департамент має право обстежувати земельні ділянки комунальної форми власності міста Харкова з метою здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів, а також при підготовці рішень про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, про передачу у власність та користування, при оформленні угод щодо оренди землі, продажу земельних ділянок, актів приймання-передачі земельних ділянок, під час проведення інвентаризації земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, при розгляді матеріалів з питань збереження об`єктів самочинного будівництва за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках відповідно до покладених на Департамент повноважень.
За результатами заходів самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів складати акти обстеження земельних ділянок та об`єктів благоустрою. Виносити приписи про усунення порушень у сфері благоустрою. Надавати висновки про погодження або відмову в погодженні повернення заявнику об`єктів, визначених у п. 5.10.2 Правил благоустрою території міста Харкова.
Із вищенаведених нормативно-правових актів випливає, що Департамент територіального контролю Харківської міської ради наділений правом здійснювати самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності та складати відповідні акти за результатами проведеного обстеження.
Колегія суддів зазначає, що предметом спірного самоврядного контролю була не господарська діяльність позивача, а виключно земельна ділянка, яка є власністю територіальної громади, контроль за використанням якої у сфері публічних відносин покладений на відповідний Департамент.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про помилковість твердження представника позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Відповідно до статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при обстеженні орендованої позивачем земельної ділянки та складанні за його результатами акту обстеження від 31.03.2020, відповідач здійснював реалізацію своїх повноважень та виконував функції, визначені Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування" та вказаним вище Положенням, здійснюючи самоврядний контроль за додержанням вимог земельного законодавства, внаслідок якого був складений відповідний акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020, при цьому не порушив права та інтереси позивача.
Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01 жовтня 2018 року по справі №522/15651/16-а (адміністративне провадження №К/9901/14393/18).
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів відхиляє доводи представника позивача, що відповідачем протиправно не було сповіщено працівників ПрАТ «КОНЦЕРН АВЕК ТА КО» про проведення перевірки, оскільки відповідач проводив не перевірку, а здійснював самоврядний контроль за використанням земель, що за своєю суттю та процедурою проведення є різними заходами.
Крім того, позивачем не вказано, нормою якого нормативно - правового акту передбачено обов`язок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради долучати до здійснення самоврядного контролю за використанням земель та обстеження земельної ділянки осіб, які орендують таку земельну ділянку.
Щодо протиправності дій Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в частині здійснення заходу самоврядного контролю за використанням земель проведено обстеження орендованої позивачем земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Районна (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0044) площею 0,6157 га, за результатами чого складено акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020, колегія суддів зазначає наступне.
Акт обстеження земельної ділянки - це документ, у якому викладена інформація, що відображає ситуацію, яка реально склалась під час використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок із зазначенням в них, у разі наявності, порушень вимог чинного законодавства.
Колегія суддів зауважує, що акт обстеження земельної ділянки не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ст. 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Такий акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.
Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Дії по складанню акта обстеження земельної ділянки та висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків та є висновками лише контролюючого органу, зазначення яких в акті обстеження не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.
Таким чином, позивач фактично не погоджується з актом обстеження земельної ділянки від 31.03.2020, який не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ст. 19 КАС України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо здійснення заходу самоврядного контролю за використанням земель - проведено обстеження орендованої позивачем земельної ділянки (м. Харків, вул. Районна), за результатами чого складено акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020, не порушують прав позивача та не зумовлюють виникнення для нього будь - яких негативних наслідків.
Посилання позивача на відкриття Господарським судом Харківської області загального позовного провадження по справі №922/1008/20 про припинення права позивача на користування земельною ділянкою, що, на думку позивача, безпосередньо порушує законні інтереси ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО", колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не доведено, що підставою звернення відповідача до Господарського суду Харківської області в рамках вказаної справи стали саме обставини проведення заходів контролю стосовно земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Районна (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0044) площею 0,6157 га, за результатами яких складено акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2020, а судовим розглядом зазначеного не встановлено.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО".
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи..
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко"  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 520/6398/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	В.Б. Русанова    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  22.02.2021 року